Справа № 585/1633/26 
Номер провадження 1-кп/585/320/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю прокурора ОСОБА_2 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_4 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни, в режимі відеоконференції, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12026200470000223 від 03.04.2026 року, що надійшли до суду із угодою про визнання винуватості від 22 квітня 2026 р., відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Дзержинськ
Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, 
не працюючого, зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_1 ,  на даний час відбуваючий покарання
у державній установі  «Роменська виправна колонія (№ 56)» за адресою:
Сумська область, Роменський район, с.Перехрестівка, вул. Вишнева, 19, 
раніше судимого: 
06.02.2009 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2
ст. 289, 75 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі статі 75 КК
України звільнити з іспитовим строком на 2 роки.
06.11.2009 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2
ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців
позбавлення волі. 12.09.2014 року звільнений по відбутті строку покарання.
21.12.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької
області за ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 70 України до 6 років 6
місяців позбавлення волі.19.09.2018 року звільнений по відбутті строку
покарання.
16.10.2025 року Шевченківським районним судом м. Полтави за ч. 4 
ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361, 69,ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років
позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю у сфері
інформаційних(автоматизованих) систем та технологій на строк 3 роки.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З 09.01.2026 засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)». По прибуттю до ДУ «РВК №56» засудженому ОСОБА_3 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбуття покарання.
Під час відбуття призначеного покарання в ДУ «РВК № 56» засуджений ОСОБА_3 , починаючи з 09 січня 2026 року, діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, вирішив стати на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, через що взятий на профілактичний облік та 16 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за різні порушення режиму відбуття покарання.
Через безуспішне застосування інших заходів впливу, 04.02.2026 на підставі ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.02.2026, що набрала законної сили, до засудженого ОСОБА_3 за чергове порушення встановлених заборон, судом було застосовано стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу (далі 
ПКТ) строком на 1 (один).
Відповідно до постанови начальника ДУ «РВК № 56» від 22.02.2026 засуджений ОСОБА_3 переведений до ПКТ ДУ «РВК № 56» строком на 1 (один) місяць.
Однак, будучи підданим стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, засуджений ОСОБА_3 під час відбування покарання
на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та продовжив злісно порушувати установлений порядок відбування покарання. Як наслідок за період часу з 22.02.2026 по 02.04.2026 засуджений ОСОБА_3 за різноманітні умисні порушення, визначені ст. 107 КВК України та вимог Наказу Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» 4 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Не зважаючи на вжиті профілактичні заходи, засуджений ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що полягало в наступному. Так, у відповідності до статті 9 Кримінального виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:
- виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених;
- виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.
Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Відповідно до частини 3 статті 107 Кримінального виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:
- дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом
колонії та іншими особами;
- виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.
Згідно з статтею 2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.
Відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Крім того, частиною 3 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань встановлено обов`язок засудженого виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань. 
Начальником відділення соціально-психологічної служби № 10 ДУ «РВК № 56» старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 розроблено графік залучення засуджених відділення СПС № 1 до супільно корисної праці на квітень 2026 року згідно п. 5 ст. 118 КВК України на квітень місяць 2026 року, який було затверджено начальником державної установи.
Проте, незважаючи на вказані вище обставини та на зроблене 02.04.2026 попередження про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, засуджений ОСОБА_3 належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на триваючу злісну непокору законним вимогам адміністрації ДУ «РВК 56», діючи умисно та всупереч вищенаведеним вимогам ст. 107 КВК України та статті 2 розділу II, частини 3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання 02.04.2026 відмовився виконувати роботу з благоустрою в порядку ч. 5 ст. 118 КВК України. 
Так, 02.04.2026 о 10 год. 50 хв. виконуючим обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ «РВК 56» старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 засудженому ОСОБА_3 запропоновано приступити до роботи з благоустрою установи в порядку ч. 5 ст. 118 КВК України, згідно затвердженого графіку, а саме провести прибирання прогулянкового двору ДУ «РВК № 56», на що засуджений ОСОБА_3 відмовив останньому в категоричній та зухвалій формі. Після неодноразового повторюваної вимоги приступити до прибирання приміщення відділення, засудженого ОСОБА_3 було попереджено про те, що у разі відмови ним від виконання своїх обов`язків його буде притягнено до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України за злісну непокору вимогам адміністрації виправної установи. Проте останній, будучи забезпеченим необхідним господарчим інвентарем публічно, зухвало, безпідставно, необґрунтовано, у категоричній формі відмовився виконувати неодноразово висловлені законні вимоги представника адміністрації ОСОБА_7 , хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що 02.04.2026, будучи забезпеченим необхідним господарчим інвентарем публічно, зухвало, безпідставно, необґрунтовано, у категоричній формі відмовився виконувати неодноразово висловлені законні вимоги представника адміністрації виконання покарань ОСОБА_7 , хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати, тобто будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, котра за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

22 квітня 2026 року між прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 12026200470000223 від 03.04.2026 року було укладено угоду про визнання винуватості. 
В угоді про визнання винуватості від 22 квітня 2026 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 391 КК України, які ніким не оспорюється. 
Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. 
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Відповідно до ст.. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 є рецидив злочинів. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ст.. 391 КК України в межах санкції статті у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Шевченківським районним судом м. Полтави від 16.10.2025 у виді 6 років 3 місяців та остаточно призначити покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю у сфері інформаційних(автоматизованих) систем та технологій на строк 3 роки.
У судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. 
У судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 391 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання. 
У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. 
Обвинувачений та його захисник також просили про затвердження угоди про визнання винуватості.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 12026200470000223 від 03.04.2026 року про визнання винуватості від 22 квітня 2026 року підлягає затвердженню.
Запобіжні заходи та заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати за проведення експертизи та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 475, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 квітня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12026200470000223 від 03.04.2026 року, укладену між прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 . 
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Шевченківським районним судом м. Полтави від 16.10.2025 у виді 6 років 3 місяців та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 ( сім) років 3 ( три) місяці позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю у сфері інформаційних(автоматизованих) систем та технологій на строк 3 роки.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3 рахувати з дати набрання вироком законної сили. 
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 472 КПК України.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ     ОСОБА_8