ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/12567/25 пров. № А/857/20051/26 А/857/21555/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Димарчук Т.М., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Загреви М.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Скречко М.-М.А.,
представника відповідача Краснової І.А.,
розглянувши в електронній формі у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Окружного адміністративного суду міста Києва на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 380/12567/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності та дій, спонукання до вчинення дій, стягнення коштів (рішення суду першої інстанції ухвалене суддями Кондратюк Ю.С., Хомою О.П., Кедик М.В., в м. Львові 19.03.2026, повний текст судового рішення складено до 19.03.2026, додаткове судове рішення ухвалено в порядку письмового провадження 31.03.2026), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі – ОАСК, відповідач-1) Державної судової адміністрації України (далі – ДСА, відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди з 25.12.2024 по 31.03.2025 включно з урахуванням всіх належних надбавок, доплат та з врахуванням регіонального коефіцієнту;
- стягнути з ОАСК на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 25.12.2024 по 31.03.2025 включно у розмірі 500624,40 грн. з врахуванням всіх належних доплат, надбавок регіонального коефіцієнту, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суддівської винагороди;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неоформлення та невидачі ОСОБА_1 наказу про звільнення з посади судді на підставі рішення Вищої ради правосуддя (далі також – ВРП) від 01 квітня 2025 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2;
- зобов`язати ОАСК в особі голови або виконуючого обов`язки голови суду оформити та видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді на підставі рішення ВРП від 01 квітня 2025 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2 з зазначенням про виплату вихідної допомоги в розмірі 3 (трьох) місячних суддівських винагород за останньою посадою;
- стягнути з ОАСК на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 3 (трьох) місячних суддівських винагород за останньою посадою в розмірі 461126,40 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді; розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, згідно з Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. № 3-1 (далі по тексту – Порядок № 3-1);
- зобов`язати ОАСК оформити та видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді (з детальним розрахунком складових); розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, згідно з Порядком № 3-1.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо оформлення та видачі позивачу наказу про відрахування зі штату суду на підставі рішення ВРП від 01 квітня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2.
Зобов`язано ОАСК, від імені якого діє голова суду (виконуючий обов`язки голови суду), видати на підставі пункту 4 частини першої статті 24 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі також – Закон № 1402-VIII) наказ про відрахування ОСОБА_1 зі штату суду на підставі рішення ВРП від 01 квітня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2.
Визнано протиправною відмову відповідача-1 видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді, та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, згідно з Порядком № 3-1.
Зобов`язано ОАСК оформити та видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді; розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, згідно з Порядком 3-1.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо невиплати позивачу суддівської винагороди за період з 25.12.2024 по 31.03.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 25.12.2024 по 31.03.2025 у сумі 203 419,40 грн, що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
Стягнуто за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, на користь позивача вихідну допомогу у сумі 189180 грн, що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
Рішення в частині виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
25.03.2026 від представника позивача надійшла заява, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 50 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
У задоволенні інших вимог про стягнення судових витрат відмовлено.
Не погодившись із вказаними рішеннями, їх оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року, виклавши пункти 7 та 8 його резолютивної частини в іншій редакції, що призведе до належного захисту порушених прав позивача. Додаткове рішення від 31 березня 2026 року просить змінити, задовольнивши повністю заяву про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині обрахунку належних до виплати сум, тобто неправомірного зменшення суми стягнення суддівської винагороди за період з 25.12.2024 по 31.03.2025, а також розміру вихідної допомоги. Зазначає, що при визначенні розміру суддівської винагороди позивача судом першої інстанції було неправильно застосовано частину десяту статті 135 Закону № 1402-VIII, оскільки позивач у спірний період був суддею, який не здійснював правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто та не були обумовлені його поведінкою, а тому має право на отримання усіх доплат до посадового окладу. Неправильно розрахована суддівська винагорода позивач призвела і до помилкового зменшення розміру вихідної допомоги.
Також позивач зазначає, що визначений розмір витрат на правову допомогу є заниженим та неспіввісним критеріям визначеним частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року не погодився відповідач-1, покликаючись на те, що таке є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні в цій частині відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги відповідач-1 обґрунтовує тим, що станом на момент прийняття рішення Вищою радою правосуддя від 01.04.2025 № 674/0/15-25 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК, останній не перебував у штаті суддів ОАСК та після набрання законної сили 10.06.2025 окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 позивач був звільнений з посади судді ОАСК, відсутні підстави стверджувати, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невидання наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК та оформлення довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відповідач-1 скористався правом поданні відзиву на апеляційні скарги позивача, просив у задоволенні таких відмовити.
Позивач та відповідач-2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Позивач та його представник, які приймають участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, наполягали на задоволенні апеляційних скарг позивача, проти апеляційної скарги відповідача-1 заперечили.
Представник відповідача-1, який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав доводи апеляційної скарги ОАСК, проти задоволення апеляційних скарг позивача заперечив.
Відповідач-2, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористався, неявка його представника, з огляду на положення частини третьої статті 313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача-1, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 у червні 1990 року сесією Львівської обласної ради обраний суддею Личаківського районного суду міста Львова. Постановою Верховної Ради України від 6 квітня 2000 року № 1617-ІІІ обраний суддею цього суду безстроково. Указом Президента України від 25 січня 2001 року № 52/2001 переведений на посаду судді Франківського районного суду міста Львова. Постановою Верховної Ради України від 22 березня 2001 року № 2335-ІІІ обраний суддею арбітражного (господарського) суду міста Києва. Постановою Верховної Ради України від 16 березня 2006 року № 3565-ІV обраний безстроково суддею окружного адміністративного суду міста Києва, а Указом Президента України від 9 червня 2006 року № 501/2006 призначений головою цього суду.
Пунктом 4 наказу ОАСК № 3/к від 19.06.2006 «Про встановлення надбавок» визначено ОСОБА_1 виплачувати надбавку за вислугу років в розмірі 30%.
Наказом ОАСК № 74/к від 19.06.2007 «Про виплату надбавки за вислугу років» голові суду ОСОБА_1 з 25.06.2007 визначено виплачувати надбавку за вислугу років у розмірі 40% (стаж державної служби – 25 років).
17.05.2010 Вищою радою юстиції ухвалені рішення «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду міста Києва за порушення присяги» № 344/0/15-10 та № 345/0/15-10 (далі - Рішення № 344/0/15-10, Рішення № 345/0/15-10).
21.05.2010 за вихідним № 17/0/12-10 до Верховної Ради України надіслано подання Вищої ради юстиції про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді ОАСК у зв`язку з порушенням присяги.
Постановою Верховної Ради України від 3 червня 2010 року № 2316-VI (далі - Постанова № 2316-VI ) ОСОБА_1 звільнено з посади судді ОАСК у зв`язку з порушенням присяги судді.
У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України (далі також – ВАСУ) з позовом про визнання незаконними та скасування Рішення № 344/0/15-10, Рішення № 345/0/15-10 та Постанови № 2316-VI, однак ВАСУ рішенням від 13.08.2010 відмовив у задоволенні вказаного позову.
Наказом ОАСК № 227/к від 06.09.2010 позивача відраховано з 06.09.2010 зі штату ОАСК та звільнено із займаної посади голови суду.
19.01.2017 Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Куликов та інші проти України», у тому числі за заявою ОСОБА_1 № 9740/11, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови ВАСУ від 13.08.2010 та просив прийняти нове рішення про задоволення позову.
Верховний Суд України постановою від 03.07.2017 частково задовольнив заяву ОСОБА_1 , скасував постанову ВАСУ від 13.08.2010 та направив цю справу на новий розгляд до АСУ.
ВАСУ 07.12.2017 у справі № 800/305/17 прийняв постанову про часткове задоволення позовних вимог, визнав незаконними та скасував Рішення №344/0/15-10, № 345/0/15-10. Визнав незаконною та скасував Постанову № 2316-VI у частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК у зв`язку з порушенням присяги судді.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 800/305/17 постанову ВАСУ від 07.12.2017 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково. Передано на повторний розгляд ВРП вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
26.01.2021, дотримуючись принципу обов`язковості виконання судового рішення, ВРП здійснила перевірку наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, розглянувши матеріали щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК та прийняла рішення «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва».
Наказом ОАСК № 103/к від 25.12.2024 зараховано ОСОБА_1 до штату суддів ОАСК і зараховано до стажу роботи на посаді судді ОАСК час з дня звільнення з 06.09.2010 по 25.12.2024.
01.04.2025 ВРП ухвалила рішення «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2.
За період із 25.12.2024 по 31.03.2025 позивачу не виплачувалась суддівська винагорода, що сторонами не заперечується.
Позивач листом від 02.04.2025 звернувся до відповідача-1 із заявою про отримання документів, необхідних для оформлення довічного грошового утримання згідно з вимогами Порядку № 3-1.
Листом відповідача від 07.04.2025 № 03/17-284/25 позивачу було відмовлено у видачі запитуваних документів.
Позивач не погоджуючись із зазначеним, звернувся в суд за захистом свої прав з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оцінку діям в.о. голови ліквідаційної комісії, в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва Наталії Мельниченко, вчинених при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 380/2696/21, що полягають у прийнятті наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 № 22/5 «Про скасування наказу № 103/к від 25.12.2024», як протиправним та таким, що виходять за межі повноважень, встановлених законодавством України, уже надано судами, тому доводи відповідача про відсутність правових підстав для видання наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК та відповідно оформлення йому довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є безпідставними. Щодо вимог про стягнення суддівської винагороди та вихідної допомоги суд першої інстанції зазначив, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Статус судді визначено Конституцією України (статті 126-129) та Законом № 1402-VIII.
Так, відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1402-VIII суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
Особа, призначена на посаду судді указом Президента України, набуває повноважень судді із здійснення правосуддя, включаючи право на отримання доплат до посадового окладу, за умов зарахування у штат відповідного суду, складення присяги судді і проходження початкової підготовки у випадках та порядку, встановлених цим Законом. Датою набуття суддею повноважень із здійснення правосуддя визначається дата виконання останньої з цих умов (стаття 81 Закону № 1402-VIII).
Повноваження судді припиняються виключно з підстав, визначених частиною сьомою статті 126 Конституції України (стаття 119 цього ж Закону).
Частиною першою статті 48 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
Незалежність судді забезпечується правовими гарантіями, перелік яких наведено в частині п`ятій статті 48 Закону № 1402-VIII, зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.
Щодо доводів відповідача-1 про неоформлення та невидачі ОСОБА_1 наказу про звільнення з посади судді на підставі рішення ВРП від 01 квітня 2025 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2, а також зобов`язання ОАСК видати наказ про відрахування ОСОБА_1 зі штату суду на підставі вказаного рішення ВРП апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Колегією суддів встановлено, що 01.04.2025 ВРП ухвалила рішення «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2.
Даним рішенням ВРП від 01.04.2025 встановлено, що «за результатами вивчення доданих до заяви належним чином завірених копій документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: паспорта громадянина України, актів про обрання, про призначення, переведення на посаду судді, диплома про вищу юридичну освіту, трудової книжки, установлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню:
стаж роботи безпосередньо на посаді судді – 34 роки 9 місяців 11 днів;
половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі – 2 роки 4 місяці 28 днів;
стаж роботи на посадах посади помічника, старшого помічника прокурора Ленінського району міста Львова, прокурора відділу загального нагляду обласної прокуратури, прокурора відділу за загальним наглядом розслідування кримінальних справ у судах прокуратури Львівської області, що становить 6 років 9 місяців 11 днів;
стаж роботи на посаді стажера прокурора – 11 місяців 23 дні;
Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку, становить 45 років 1 місяць 29 днів.
Отже, суддя має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, встановлений статтями 116, 137 Закону № 1402-VIII з урахуванням пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Вища рада правосуддя, керуючись пунктом 4 частини шостої статті 126, статтею 131 Конституції України, статтями 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», вирішила: звільнити ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку».
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.
Позивач листом від 02.04.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про отримання документів, необхідних для оформлення довічного грошового утримання, зокрема, просив надати завірену копію наказу про звільнення з посади судді з зазначенням про виплату вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.
Листом від 07.04.2025 № 03/17-284/25 відповідач-1 відмовив позивачу у видачі запитуваних документів та зазначив, зокрема, що «ви не звертались до суду з окремим позовом щодо законності наказу в.о. голови ліквідаційної комісії, в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва Наталії Мельниченко від 13.02.2025 №22/5 «Про скасування наказу № 103/к від 25.12.2024».
Покликання відповідача-1 на те, що, у зв`язку з наявністю наказу від 25.12.2024 № 103/к, у ліквідаційної комісії були відсутні правові підстави для вчинення будь-яких окремих дій щодо видання наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК та відповідно оформлення йому довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, апеляційним судом не беруться до уваги, з огляду на наступне.
Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року, постановленої в межах справи № 380/2696/21, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії виконуючого обов`язки голови ліквідаційної комісії, виконуючого обов`язки керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва Наталії Мельниченко, вчинені під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 380/2696/21, що полягають у прийнятті наказу Окружним адміністративним судом міста Києва від 13 грудня 2025 року № 22/5 «Про скасування наказу № 103/к від 25 грудня 2024 року та скасовано цей наказ.
У зазначеній окремій ухвалі крім іншого, суд вказав, що жодним нормативним документом, Планом заходів з ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва, наказами ДСА України не передбачено право в.о. голови ліквідаційної комісії, в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва на вчинення заходів відносно суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, окрім впорядкування їхніх трудових книжок (п. 8 Плану заходів з ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва). Відтак, в.о. голови ліквідаційної комісії, в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва Наталія Мельниченко не наділена правом прийняття наказу від 13.02.2025 № 22/к «Про скасування наказу № 103/к від 25.12.2024», яким в.о. голови Окружного адміністративного суду м. Києва відповідно до Постанови Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 380/2696/21, Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 у справі № 380/2696/21, зараховано ОСОБА_1 до штату суддів Окружного адміністративного суду міста Києва; ОСОБА_1 зараховано до стажу роботи на посаді судді Окружного адміністративного суду міста Києва час з дня звільнення з 06.09.2010 по 25.12.2024; Відділу планово-фінансової діяльності та звітності вжити заходів щодо здійснення відповідних перерахунків та виплат, у зв`язку з зарахуванням ОСОБА_1 до штату суддів Окружного адміністративного суду міста Києва; передати даний наказ ліквідаційній комісії Окружного адміністративного суду міста Києва для виконання. Приймаючи наказ від 13.02.2025 № 22/к «Про скасування наказу № 103/к від 25.12.2024», в.о. голови ліквідаційної комісії, в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва Наталія Мельниченко вийшла за межі повноважень, встановлених статтею 105 ЦК України, наказом ДСА України № 477 від 20.12.2022 (із змінами і доповненнями) та порушено статтю 24 Закону № 1402-VIII.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції у справі, яка розглядається, що оцінку діям в.о. голови ліквідаційної комісії, в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва Наталії Мельниченко, вчинених при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 380/2696/21, що полягають у прийнятті наказу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2025 №22/5 «Про скасування наказу № 103/к від 25.12.2024», як протиправним та таким, що виходять за межі повноважень, встановлених законодавством України, уже надано судами, тому доводи відповідача-1 про відсутність правових підстав для видання наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади судді ОАСК та відповідно оформлення йому довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є безпідставними.
Також судом першої інстанції вірно відзначено, що окрема ухвала від 07.03.2025 у справі № 380/2696/21 набрала законної сили з моменту її проголошення, тому доводи відповідача-1 про ненабрання законної сили окремою ухвалою внаслідок її оскарження до уваги не беруться.
Аналізуючи питання повноважної особи від відповідача-1 на видачу наказу про відрахування позивача зі штату суду колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 червня 2024 року у справі № 380/2696/21 про те, що пункт 4 статті 24 Закону № 1402-VIII передбачає повноваження голови суду видавати відповідний наказ на основі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді. У зв`язку із наведеним, у разі скасування у судовому порядку акта про звільнення судді з посади, останній відновлює свій статус судді в силу такого рішення суду, а голова відповідного суду в силу пункту 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII зобов`язаний видати відповідний наказ про включення цього судді у штат суддів відповідного суду.
Отже, саме голова суду в силу пункту 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII зобов`язаний видати відповідний наказ про відрахування судді зі штату суддів відповідного суду.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ОАСК є ОСОБА_2 , обраний на посаду відповідно до статей 20, 24, частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII на підставі рішення зборів суддів ОАСК від 05.02.2025 строком на три роки.
Щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо оформлення та видачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання та зобов`язання вчинити дії, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються:
копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади;
документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;
довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку (далі - відповідний суд), з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді;
розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (додаток 4);
документи, що засвідчують особливий статус особи:
посвідчення учасника війни, учасника бойових дій, постраждалого учасника Революції Гідності (в період до видачі посвідчення - довідка, видана структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання), особи з інвалідністю внаслідок війни, члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, члена сім`ї загиблого, документи, що підтверджують наявність заслуг, передбачених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (для підвищення пенсії згідно зі статтями 12-16-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);
документи, що засвідчують статус особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсії згідно зі статтею 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»), або документи, що підтверджують особливі заслуги перед Україною (для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною»);
посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для встановлення додаткової пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);
посвідчення жертви нацистських переслідувань (для встановлення підвищення згідно із Законом України «Про жертви нацистських переслідувань»).
Відтак, відповідно до Порядку № 3-1 суд, з якого суддя вийшов у відставку у цій справі (відповідач-1), повинен видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді, та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Як вже було зазначено, позивач листом від 02.04.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про отримання документів, необхідних для оформлення довічного грошового утримання згідно з вимогами Порядку № 3-1.
Листом від 07.04.2025 р. № 03/17-284/25 відповідач відмовив у видачі запитуваних документів.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача-1 у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді, та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, згідно з Порядком № 3-1 та про необхідність зобов`язати оформити та видати вказані документи.
Щодо незгоди позивача з обрахунком судом першої інстанції суддівської винагороди з 25.12.2024 по 31.03.2025 включно з урахуванням всіх належних надбавок, доплат та з врахуванням регіонального коефіцієнту, а також розміру вихідної допомоги, колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Статтею 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:
1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;
2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;
3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду – 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «Цілком таємно», - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «Таємно», - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.
Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Законом України від 9 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
Законом України від 1 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
З матеріалів справи встановлено, що наказом ОАСК № 103/к від 25.12.2024 зараховано ОСОБА_1 до штату суддів ОАСК і зараховано до стажу роботи на посаді судді ОАСК час з дня звільнення з 06.09.2010 по 25.12.2024.
01.04.2025 ВРП ухвалила рішення «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 674/0/15-2.
За період із 25.12.2024 по 31.03.2025 позивачу не виплачувалась суддівська винагорода та вихідна допомога, що сторонами не заперечується.
Приймаючи оскаржуване рішення в частині описуваних заявлених вимог, суд першої інстанції вірно зазначив, що у постанові від 11 червня 2024 року у справі № 380/2696/21 Верховний Суд, скасовуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суддівської винагороди за час вимушеного прогулу і направляючи у цій частині справу на новий розгляд, зазначив, зокрема, що Верховний Суд у постанові від 13 травня 2022 року у справі № 160/170/20 виклав правову позицію, згідно якої суддя, який фактично не здійснює правосуддя не має права на надбавку за вислугу років, навіть попри те, що не від його волі залежать підстави нездійснення своїх повноважень (як то незаконне звільнення з посади). До аналогічного висновку доходить Верховний Суд і у аспекті включення до сум обрахунку надбавок за перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та за доступ до державної таємниці, про які зауважує ОСОБА_1 у касаційній скарзі. Окрім зазначеного, Верховний Суд зауважує, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 135 вказаного Закону, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб (пункт 3 частини четвертої статті 135 Закону). Посадовий оклад судді складається з базового розміру посадового окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту. З наведеного вбачається, що застосування зазначеного регіонального коефіцієнта до посадового окладу безпосередньо пов`язується законодавцем із розташуванням суду, в якому суддя здійснює судочинство (тобто від кількості населення відповідного населеного пункту), а також із фактом здійснення суддею правосуддя у відповідному суді. Тому, застосування регіонального коефіцієнту до посадового окладу судді, який не здійснює правосуддя, не передбачено Законом № 1402-VIII. Аналогічна правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 804/3609/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 280/3954/19.
Частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду
Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі – Закон № 2825-ІХ) визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. Цей Закон набрав чинності 15.12.2022.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ОАСК перебуває в стані припинення.
З огляду на наведене, з 15.12.2022 ОАСК припинив здійснення правосуддя, тому судді цього суду є такими, що не здійснюють правосуддя.
Таким чином, суд першої інстанції вірно обраховував суму суддівської винагороди позивача за період з 25.12.2024 по 31.03.2025 з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 11.06.2024 у справі № 380/2696/21 та правомірно відхилив доводи позивача про наявність підстав для обчислення спірної винагороди з урахуванням надбавок і доплат (доплати за вислугу років та за науковий ступінь), та застосування регіонального коефіцієнту.
Також суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо того, що оскільки суми спірної суддівської винагороди позивачу не виплачені, позовні вимоги в частині здійснення вказаних виплат із одночасною компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суддівської винагороди задоволенню не підлягають як передчасні. Колегія суддів вказує, що судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право, відповідно суд апеляційної інстанції вважає передчасною заявлену позивачем позовну вимогу.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Щодо витрат на правничу допомогу та покликань апелянта на відсутність дотримання критеріїв реальності витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частина сьома статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено у позовній заяві.
Відповідно до статей 1, 30 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «Стандарт» та Бачуном О.В. укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 11.03.2021 № 254 (далі - Договір).
Згідно з ордером серії ВС № 1377784 на надання правничої допомоги, виданого Адвокатським об`єднанням «Стандарт», представником позивача є адвокат Скречко Марта-Марія Андріївна.
Відповідно до пункту 4.1 Договору за надання правової допомоги за цим договором Сторони встановили погодинну оплату з розрахунку - грн./година.
Обсяг робіт, виражений у годинах, визначається на основі облікових даних Виконавця про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань, необхідних для належного надання послуг (виконання робіт). У цьому разі оплаті підлягає будь-який час адвоката (помічника адвоката, працівника) Виконавця на роботу за дорученнями Клієнта, в тому числі час на складання, розгляд та підписання документів, вивчення матеріалів справи, підготовку документів для суду, час телефонних розмов та зустрічей з Клієнтом (іншими особами, що мають відношення до справи/доручення Клієнта), зустрічі зі спеціалістами; час, затрачений на дорогу від дверей офісу і назад, участь у судових засіданнях тощо, а також інший час та/або час, затрачений на виконання роботи, що має відношення до справи/доручення Клієнта (роботи з копіювання/сканування чи зшивання документів тощо).
12.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «Стандарт» та Бачуном Олегом Володимировичем укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 11.03.2021 № 254, відповідно до якої за надання правової допомоги за цим договором Сторони встановили погодинну оплату з розрахунку 2000 грн/година.
Відповідно до Додаткової угоди за результатами надання правової (професійної правничої) допомоги Виконавець надає для підписання Клієнту Акт виконаних робіт (наданих послуг) шляхом надіслання на адресу електронної пошти Клієнта, вказаної в цьому Договорі, чи на обраний Клієнтом месенджер за його номером телефону (обраний месенджер зазначається у Розділі 7 цього Договору).
В Акті вказується обсяг наданої Замовником правової (професійної правничої) допомоги та її вартість.
Згідно з Актом виконаних робіт № 62 від 23.03.2026 Адвокатським об`єднанням «Стандарт» надано такі послуги з правової (правничої) допомоги:
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суддівської винагороди - кількість годин – 3, вартість послуги 6 000,00 грн;
- підготовка та подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 3, вартість послуги 6 000,00 грн;
- підготовка та подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду клопотання про долучення доказів у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 2, вартість послуги 4 000,00 грн;
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду заперечення на клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 2, вартість послуги 4 000,00 грн;
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду заперечення на клопотання про залучення співвідповідача у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 2, вартість послуги 4 000,00 грн;
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду заперечення на клопотання про передачу справи за підсудністю у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 2, вартість послуги 4 000,00 грн;
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду заяви про звернення рішення до негайного виконання у разі задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суддівської винагороди та зобов?язання вчинити певні дії у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 2, вартість послуги 4 000,00 грн;
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду Відповіді на відзив у справі № 380/12567/25 - кількість годин – 3, вартість послуги 6 000,00 грн;
- підготовка до засідання та участь в судовому засіданні при розгляді справи № 380/12567/25 в Львівському окружному адміністративному суді - кількість годин – 2, вартість послуги 4 000,00 грн;
- підготовка до засідання та участь в судовому засіданні при розгляді справи № 380/12567/25 в Львівському окружному адміністративному суді - кількість годин – 1, вартість послуги 2 000,00 грн;
- підготовка до засідання та участь в судовому засіданні при розгляді справи № 380/12567/25 в Львівському окружному адміністративному суді - кількість годин – 1, вартість послуги 2 000,00 грн;
- підготовка до засідання та участь в судовому засіданні при розгляді справи № 380/12567/25 в Львівському окружному адміністративному суді - кількість годин – 1, вартість послуги 2 000,00 грн;
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду заяви про видачу виконавчого листа в частині звернення рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/12567/25 до негайного виконання кількість годин – 1, вартість послуги 2 000,00 грн.
Разом надано послуг на суму 50000,00 грн.
Апеляційним судом встановлено, що представником позивача виконано значний об`єм робіт, а тому задоволені судом першої інстанції витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн є співмірними із складністю справи.
При визначенні суми відшкодування колегія суддів, з урахуванням вимог заперечення на клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Апеляційний суд враховує, що представником позивача був виконаний значний обсяг роботи у справі, який полягав у підготовці адміністративного позову, опрацюванні та долученні доказів у великому обсязі, які в вплинули на вирішення справи на користь відповідача.
Разом з тим, виходячи з обставин справи і предмету спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір витрат, присуджений судом першої інстанції, не завищено та він не суперечить принципу розумності.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягають.
Згідно частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Вказаним вимогам оскаржувані рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.
Апеляційний суд переглянув оскаржувані судові рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Окружного адміністративного суду міста Києва залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 380/12567/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Т. М. Димарчук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 14.05.26