ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8054/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/301/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 та його представника Чапаєвої Г.М., потерпілої ОСОБА_2 та її представника Лисенко розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И Л А :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, 28.02.2026 року о 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи та погрожував, внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Мотивує скаргу тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено жодних відомостей про те, в чому саме виразилося психологічне насильство та які наслідки воно спричинило, а лише констатовано абстрактний факт вчинення домашнього насильства. 
Зазначає про невстановлення судом місця вчинення правопорушення, що унеможливлює встановити правильність місця розгляду справи, а також вказує на суперечність пояснень потерпілої письмовим доказам та матеріалам справи.  Вважає що пояснення дітей, які написані в присутності та зі слів потерпілої, неналежним доказом.
Вказує, що долучені звукозаписи не дають можливості встановити коли, ким, на який пристрій вони здійснені, а при їх відтворенні у судовому засіданні факти будь-якого насильства відсутні.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали подану апеляцію з викладених у ній мотивів, потерпілу та її представника, які заперечили щодо її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Вказані вимоги суддею першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закону) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в ході якого словесно ображав її нецензурними словами та погрожував, підтверджується даними, які містяться у:
-протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №783476 від 09.04.2026, згідно з яким 28.02.2026 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи та погрожував, внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив вимоги а.3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”;
-рапорті лейтенанта поліції ПОГ СВГ ВППП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Киянко В. від 10.04.2026, згідно якого 09.04.2026 ним був виявлений ОСОБА_1 , та відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серії ВАД № 783476, 783477 та опитано ОСОБА_2 ;
-рапорті помічника чергового відділу поліції № 2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Прокопика Х.В. від 06.03.2026 року, згідно якого 06.03.2026 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №2084 від 06.03.2026 року як: ДОМАШНЄ НАСИЛЬСТВО. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 06.03.2026 о 09:59 до ПОГ Назара Микитіна звернулась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , за фактом вчинення домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке мало місце 28.02.2026 року о 21:00 год за адресою АДРЕСА_1 , а саме обзивав лайливими словами та погрожував. В ході проведення відібрано письмову заяву та пояснення у вищевказаної особи, проведено оцінку ризиків, підготовлено направлення у денний центр соціально-психологічної допомоги від домашнього насильства Тернопільської міської ради, надано роз`яснення по даному факту. Матеріали вирішує: СПД-Гевко;
-протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.03.2026, у якому ОСОБА_2 повідомила про вчинення чоловіком ОСОБА_1 щодо неї домашнього насильства психологічного характеру;
-письмових поясненнях ОСОБА_2 від 06.03.2026, у яких вона повідомила про те, що 28.02.2026 о 21:00 год її чоловік ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство стосовно неї, а саме обзивав лайливими словами, погрожував їй. Тому вона звернулася з даною письмовою заявою, оскільки вказані обставини тривають систематично;
-письмових поясненнях ОСОБА_1 від 09.04.2026, у яких він повідомив, що пояснення надаватиме в присутності адвоката;
-копії форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 від 06.03.2026, згідно якої рівень небезпеки — високий.
Вказані докази місцевий суд вірно визнав належними, допустимими та достатніми, оскільки вони в сукупності до взаємозв`язку підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні домашнього насильства психологічного характеру щодо його дружини ОСОБА_2 .
Перевіряючи твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено жодних відомостей у чому саме виразилося психологічне насильство та які наслідки воно спричинило, вважаю їх необгрунтованими оскільки у вказаному процеуальному документі чітко зафіксовано що ОСОБА_1 обзивав дружину лайливими словами та погрожував , що спричинило наслідки у виді шкоди її психічном здоров`ю.
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо невстановлення судом місця вчинення правопорушення вважаю їх такими що не заслуговують на увагу .
У судовому засіданні потерпіла повідомила що даний факт домашнього насильства ОСОБА_1 психологічного характеру щодо неї мав місце у автомобілі під час того коли він віз її додому і продовжився за місцем проживання у АДРЕСА_1 , що не суперечить її письмовим поясненням та заяві про вчинення щодо неї адміністративного правопорушення, в яких вона вказувала на те що він відбувався неподалік комплексу “Наше” у с.Охримівці Тернопільського району та за місцем проживання у АДРЕСА_1 , тому підсудність розгляду справи Тернопільським міськрайонним судом не порушена.
Окрім того, у відповідності до вимог ст.283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення повинно бути наведено опис обставин, встановлених під час розгляду справи та не обов`язком зазначення місця скоєння правопорушення, яке встановлено за наслідками доказів та не мало публічного характеру .
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на час розгляду справи та винесення постанови сплив строк накладення адміністративного стягнення, оскільки згідно протоколу події мали місце 28.01.2026 року, то з матеріалів справи слідує що події відбувались 28.02.2026 року, а відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня вчинення відповідного правопорушення. 
Однак, вважаю що адміністративне стягнення , накладене на ОСОБА_1 у виді адміністративного арешту не відповідає даним про його особу та характеру вчиненого ним правопорушення внаслідок суворості. Зокрема, суддя не врахував того що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей. Тому, з врахуванням фактичних обставин справи, характеру вчиненого ним правопорушення, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, приходжу до висновку що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді громадських робіт, яке не є ні найтяжким ні найм`якшим заходом адміністративного стягнення, передбаченим ч.1 ст.173-2 КУпАП, на мінімальний строк 30 годин.
Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП — змінити в частині застосованого заходу адміністративного стягнення. В решті постанову суду слід залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - змінити в частині застосованого заходу адміністративного стягнення.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт на строк 30(тридцять) годин.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя