490/2265/26 04.05.2026
н\п 1-кп/490/925/2026

Центральний районний суд міста Миколаєва

Справа № 490/2265/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №62023150010001069 від 31.08.2023 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, громадянин України, раніше не судимий, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 2 стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат»,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , 

встановив:

ОСОБА_3 06.06.2023 о 14:45, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді номер обслуги 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , розташоване у Первомайському районі Миколаївської області, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, та ухилявся від проходження військової служби до 31.08.2023.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 18.03.2025 о 08:00, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту № НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 НГУ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, та ухилявся від проходження військової служби до 15.06.2025.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, водночас відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України.

Окрім визнання вини ОСОБА_3 , про його винуватість свідчать досліджені судом такі докази.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2023 зареєстровано кримінальне провадження № 62023150010001069 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: номер обслуги 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ) солдат за мобілізацією ОСОБА_3 (09.06.1984) самовільно залишив місце несення служби 06.06.2023, під час воєнного стану.
Витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №43 від 03.03.2022, згідно з яким солдата ОСОБА_3 , номера обслуги 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони, з 03.03.2022 вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №157 від 06.06.2023, згідно з яким солдат ОСОБА_3 , номер обслуги 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони, який 06.06.2023 був відсутній на ранковому шикуванні в пункті постійної дислокації підрозділу ВЧ НОМЕР_2 , вважається таким, що самовільно залишив військову частину; виплату грошового забезпечення з 06.06.2023 зупинено та знято ОСОБА_3 з усіх видів забезпечення.
Витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №823 від 06.06.2023, згідно з яким з метою уточнення причин та умов, що сприяли факту самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_3 06.06.2023, призначено службове розслідування.
Акт службового розслідування від 30.06.2023, згідно з яким 06.06.2023 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 в пункті тимчасової дислокації батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 ; за місцем проживання ОСОБА_3 відсутній, на телефонні дзвінки не відповідає. В ході проведення службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_3 самовільно залишив місце несення військової служби та безпідставно відсутній на військовій службі з 06.06.2023.
Наказ командира ВЧ НОМЕР_2 (з основної діяльності) №997 від 30.06.2023 про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних, згідно з яким 06.06.2023 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 в пункті тимчасової дислокації батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 ; за місцем проживання ОСОБА_3 відсутній, на телефонні дзвінки не відповідає. В ході проведення службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_3 самовільно залишив місце несення військової служби та безпідставно відсутній на військовій службі з 06.06.2023.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2025 зареєстровано кримінальне провадження № 62025150010002894 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: 18.03.2025 о 08:00 самовільно залишив в умовах воєнного стану місце служби (місце дислокації стрілецького взводу (важливий державний об`єкт №325) військовослужбовець військової служби за мобілізацією – стрілець 2 стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту № НОМЕР_3 ) 3 стрілецького батальйону взводу (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 НГУ, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 16.02.2026 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №62025150010002894 від 02.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №62023150010001069 від 31.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження за єдиним реєстраційним номером №62023150010001069.
Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №370 від 19.12.2024, згідно з яким продовжено військову службу дію контракту, поновлено пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців, зараховано в списки особового складу військової частини і призначено на посаду солдата ОСОБА_3 .
Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №60 від 27.02.2025, згідно з яким солдат ОСОБА_3 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою стрільця 2 стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони об`єкту № НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів).
Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №79 від 18.03.2025, згідно з яким з 18.03.2025 виключено з усіх видів забезпечення стрільця 2 стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони об`єкту № НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) солдата ОСОБА_3 , який самовільно залишив розташування підрозділу.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №343 від 18.03.2025, згідно з яким з метою уточнення причин та умов, що сприяли факту самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_3 18.03.2025 о 08:00, призначено службове розслідування.
Висновок службового розслідування щодо самовільного залишення служби стрільцем 2 стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту № НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) солдатом ОСОБА_3 від 09.04.2025, згідно з яким ОСОБА_3 18.03.2025 самовільно залишив пункт тимчасової дислокації стрілецького взводу (ВДО №325); на телефонні дзвінки не відповідає, місцеперебування невідоме.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №456 від 18.04.2025 про результати службового розслідування щодо солдата ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_3 18.03.2025 самовільно залишив пункт тимчасової дислокації стрілецького взводу (ВДО №325) без зброї та відсутній на військовій службі більше трьох діб.

Розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Характер дій ОСОБА_3 , встановлених судом, свідчать про умисний характер дій обвинуваченого, направлений на вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а саме: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Водночас, під час судового розгляду досліджено докази, які є підставою для зміни обсягу обвинувачення.
Акт службового розслідування від 30.10.2023, згідно з яким під час контрольного шикування 04.09.2023 в постійному пункті дислокації був відсутній солдат ОСОБА_3 ; на телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження невідоме. Із зазначеного акта вбачається, що солдат ОСОБА_3 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2023 №246 є таким, що повернувся до розташування військової частини та з 01.09.2023 зарахований в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 .
Витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №1593 від 04.09.2023, згідно з яким з метою уточнення причин та умов, що сприяли факту самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_3 04.09.2023, наказано провести службове розслідування.
Витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №1868 від 14.10.2023, згідно з яким з метою уточнення причин та умов, що сприяли факту самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_3 04.09.2023, призначено службове розслідування.
Наказ командира ВЧ НОМЕР_2 (з основної діяльності) №1984 від 04.11.2023 про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних, згідно з яким під час контрольного шикування 04.09.2023 в постійному пункті дислокації був відсутній солдат ОСОБА_3 ; на телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження невідоме.
З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_3 повернувся на військову службу з 01.09.2023, але 04.09.2023 не був присутнім під час контрольного шикування, що стало підставою для службового розслідування та висновку за його результатами про самовільне залишення ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_2 , що знайшло відображення у відповідних наказах командира військової частини.
Разом з тим, суду не надано матеріалів кримінального провадження, з яких вбачається, що відомості про таке кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зібрано докази, які суд може оцінити на предмет належності та допустимості, та що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вказаних обставин.
Зважаючи на викладене, суд виключає період з 01.09.2023 по 20.11.2024 з обсягу пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, що не впливає на кваліфікацію його дій за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами; обставини справи; вказані дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікаря психіатра та у лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно.
Крім того, під час судового розгляду суд не дійшов переконання про наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не зважаючи на посилання прокурора на наявність таких у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Так, як зазначено у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19, щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації; факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 263/15605/17 зазначено, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом; тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. 
Під час судового розгляду обвинувачений формально визнав свою винуватість, водночас його поведінка, у тому числі повторне самовільне залишення військової частини, не є такою, що може свідчити про наявність щирого каяття. 
Щодо активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суду не надано доказів, що обвинувачений вчиняв активні дії з метою допомоги слідству будь-яким чином.
З урахуванням викладеного, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, не встановлено; обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Ураховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі. Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Суд не вбачає підстав для призначення із застосуванням положень ст. 69 КК України більш м`якого покарання.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати з дня набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.02.2026 (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.02.2026) по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Зважаючи на вид та міру покарання, яке суд призначає ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до нього ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2026, справа №489/1244/26, провадження №1-кс/489/1121/26, надалі продовжений ухвалою суду від 19.03.2026, залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено.
Витрат на залучення експертів немає.
Речових доказів немає.
Керуючись ст. 65, 66, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
– ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців;
– строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили;
– відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.02.2026 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
– запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2026, справа №489/1244/26, провадження №1-кс/489/1121/26, у вигляді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі через Центральний районний суд міста Миколаєва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.
Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Центральному районному суді міста Миколаєва. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1