Справа № 758/11298/25 
Категорія 75 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року          м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді     Петрова Д.В.,
при секретарі судового засідання   Сідько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ» про припинення трудових відносин,
У С Т А Н О В И В :
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеною позовною заявою.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.08.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ» про припинення трудових відносин.
Постановою Київського апеляційного суду від 25.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04.08.2025 скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ» про припинення трудових відносин направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , з 04.09.2007 працював на посаді директора ТОВ «БРЕНТ». Трудові відносини підтверджуються довідками форми ОК-7. ОК-5, копією трудової книжки.
Наказом № 2-К від 21.08.2010 позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з посади директора ТОВ «БРЕНТ».
З 21.08.2010 позивач не підтримував жодних відносин з відповідачем, не отримував в ТОВ «БРЕНТ» заробітну плату та не здійснював будь-яких дій пов`язаних з діяльністю відповідача та починаючи з 25.08.2010 був переведений на основну роботу в ТОВ «Гайсинський молокозавод».
Позивач з 21.08.2010 вважав, що відповідачем були направлені необхідні документи державному реєстратору для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
В квітні місяці 2025 року з відкритих джерел позивачу стало відомо що він зазначений директором ТОВ «БРЕНТ». Станом на 2025 рік, позивачу не відоме місцезнаходження відповідача та будь-яких його засобів зв`язку. Позивачу відома лише юридична адреса відповідача, яка зазначена у відкритих джерелах в мережі Інтернет.
25.04.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення від 10.04.2025, яка була направлена рекомендованим листом з описом. Проте відповідач дану заяву проігнорував, лист повернувся за закінченим терміном зберігання (роздруківка трекінгу Укрпошти додано до позовної заяви).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Від відповідача на адресу Подільського районного суду м. Києва відзиву на позовну заяву не надходило.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.09.2007 працював на посаді директора ТОВ «БРЕНТ». Трудові відносини підтверджуються довідками форми ОК-7. ОК-5, копією трудової книжки.
Наказом № 2-К від 21.08.2010 позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з посади директора ТОВ «БРЕНТ».
До матеріалів справи позивачем подано заяву про звільнення за власним бажанням від 10.04.2025, трекінг відправлення Укрпошти, згідно якого 14.05.2025 відбулось повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання). 
Позивачем також до матеріалів справи було долучено копію трудової книжки НОМЕР_1 .
Позивач просить визнати припиненими трудові відносини з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Трудові відносини всіх працівників регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України). Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст. 1 КЗпП України).
Згідно статті 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Згідно статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 13 від 24 жовтня 2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз`яснив, що при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV КЗпП України.
Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18, у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/40378/18 та у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21 виклав правові висновки та зазначив, що відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні, а також про те, що визначальним при вирішенні справ цієї категорії є не перевірка дотримання керівником юридичної особи порядку скликання загальних зборів учасників товариства, а волевиявлення працівника на звільнення з роботи та дотримання ним процедури звільнення, передбаченої ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
За змістом положень ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Норми КЗпП України встановлюють загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор товариства об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) та статус виконавчого органу товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення статуту товариства не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тому, директор товариства завжди може скористатися ч. 1 ст. 38 КЗпП України та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону № 755-IV державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
Згідно із п. 3 ч. 5 ст. 25 Закону № 755-IV суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого п. 2 ч. 1 цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
21 березня 2024 року Міністерство юстиції України у листі за № 44324/8.4.3/32-24 роз`яснило процедуру виключення відомостей про керівника юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) у зв`язку з припиненням на підставі рішення суду трудових чи цивільних відносин з відповідним роботодавцем, та повідомило, що процедуру проведення реєстраційних дій на підставі рішення суду передбачено ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Так, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, зокрема, щодо зобов`язання вчинення певних реєстраційних дій.
Отже, рішення суду, на підставі якого припиняються трудові чи цивільні відносини між фізичною особою, що була призначена або виконувала функції керівника юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, та її роботодавцем, що містить зобов`язання для державного реєстратора вчинити реєстраційні дії щодо виключення відомостей про такого керівника, тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що позивач надав копію трудової книжки, форма ОК-5, заяву про звільнення, трекінг відправлення Укрпошти, у зв`язку з тим, що позивач не бажає надалі працювати на посаді директора ТОВ «БРЕНТ», про що належним чином повідомив учасників (засновників) цього Товариства, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про припинення трудових відносин із відповідачем ТОВ «БРЕНТ» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та внесення цих відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що трудові відносини між сторонами фактично відсутні, але процедура припинення таких відповідно до законодавства України не виконана, наявне порушення права позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, відповідачем обставини порушення такого права не спростовані, а тому суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ» про припинення трудових відносин - задовольнити.
Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ» з 21.08.2010 за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України.
Внести в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про припинення з 21.08.2010 трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ», код ЄДРПОУ 33303908, та директором ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , як керівником юридичної особи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;
- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Братська, буд. 6, код ЄДРПОУ 33303908.

Суддя         Дмитро ПЕТРОВ