Справа № 183/11549/25
№ 2/183/3839/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Фролової В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Сторожик А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 8074 грн. та судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №8387712 від 10.06.2025 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн., строком на 360 дні зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % в день. Договір підписано електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. В порушення умов договору, позичальник не виконав свої зобов`язання щодо повернення коштів, а тому має заборгованість у розмірі 8074 грн., з яких 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729 грн. сума заборгованості за відсотками, 345 грн. - сума заборгованості за комісією, 4000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.
У подальшому, через укладання договорів факторингу, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло права вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. Оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості як на користь попереднього кредитора, так і на користь нового кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії (надійний) № 8387712 від 10.06.2025 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 грн. на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, кредитної лінії підписаний електронним підписом складеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. 
Зазначений договір підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «074551».
На виконання умов зазначеного договору. 10.06.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на рахунок відповідача НОМЕР_1 кошти в сумі 2000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції.
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2025 на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано карту № НОМЕР_2 , що відповідає масці картки позичальника, зазначеній в п.11 Договору № 8387712 від 10.06.2025, та на яку, 10.06.2025 здійснено зарахування у сумі 2000 грн., про що свідчить надана АТ КБ «ПриватБанк» виписка по зазначеному рахунку.
16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №1383151 від 19.04.2021, що укладений між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем.
03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №3030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 8387712 від 10.06.2025, що укладений між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунку становить 8074 грн., з яких 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;
1729 грн. - сума заборгованості за відсотками, 345 грн. - сума заборгованості за комісією, 4000 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча був повідомлений про розгляд справи, та можливість подати свої заперечення стосовно позову, тому доводи позивача відповідачем не спростовано.
Доказів належного виконання зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надав, тому враховуючи викладене, позов про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості: за основною сумою боргу в розмірі 2000 грн., за відсотками в сумі 1729 грн., комісії - 345 грн. підлягає задоволенню.
В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з пені/неустойки в сумі 4000 грн., суд зазначає наступне.
Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних(боргових) зобов`язань, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для часткового стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит за № 8387712 від 10.06.2025 в сумі 4074 грн., а саме: 2000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1729 грн. - по процентам за користування кредитом, комісії - 345 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 
8074 грн., з яких задоволено вимоги на суму 4074 грн., тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1222,30 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Крім того, представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» зазначив про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500, 00 грн.
Відповідно до п.1 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник позивача надала до суду договір про надання правничої допомоги № 25-08/25ФП від 25.08.2025 та рахунок на оплату замовлення, на підставі яких вартість надання правовоїдопомоги склала 3 500, 00 грн., витяг з акту приймання-передачі справ, отже позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, у розмірі 4500,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що витрати вказані позивачем є занадто завищеними, оскільки виходячи із предмету позову, справа не є складною та розглядається в порядку спрощеного провадження, є стала судова практика з розгляду даної категорії спорів, заявлений розмір витрат правничої допомоги є необґрунтованим та завищеним.
Сума витрат на правничу правову допомогу у розмірі 4500 грн. є неспівмірною з ціною позову, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру та підлягає зменшенню.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України,судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. є завищеними, неспівмірними з ціною позову та складністю справи, а тому підлягають зменшенню до 2000,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором кредитної лінії № 8387712 від 10.06.2025 в розмірі 4074 (чотири тисячі сімдесят чотири) гривні, а саме: 2000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1729 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та комісії - 345 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1222,30 грн. та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а разом - 3222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 30 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд.9А, офіс 204;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця перебування згідно з інформацією про ВПО: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано 20 квітня 2026 року.

Суддя В.О. Фролова