Справа №591/8454/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1812/26 	
Категорія - 36 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Суми
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сидоренко А.П. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Нестеренка М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2026 року, ухвалене в м. Суми у складі судді Ніколаєнко О.О., у справі за позовом Приватного ремонтно-будівельного підприємства «Рембуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,

у с т а н о в и в:

28 липня 2025 року представник Приватного ремонтно-будівельне підприємства «Рембуд» (далі - ПРБП «Рембуд») звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач є управителем багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками квартири АДРЕСА_2 у якому є відповідачі. Договорами, які були укладені зі співвласниками, визначена вартість послуг з управління багатоквартирним будинком. У періоді з 01 травня 2023 року по 30 червня 2025 року позивач надавав відповідачам послуги. 
Посилаючись на те, що вони не здійснювали повну оплату послуг з управління багатоквартирним будинком, утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 11246,68 грн., яку просить стягнути з відповідачів на свою користь та судові витрати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2026 року позов ПРБП «Рембуд» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПРБП «Рембуд» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2023 року по 30 червня 2025 року в сумі 11246 грн 68 коп. та в дольовому порядку судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп., тобто по 1514 грн 00 коп. з кожного з них. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалите нове, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача, а саме стягнути з неї заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2023 року по 30 червня 2025 року в сумі 7856 грн. на користь позивача. В іншій частині позивних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявниця є єдиним власником квартири; її брат ОСОБА_2 не є співвласником квартири, лише зареєстрований в ній і з 2018 року проживає за кордоном та не користується послугами.
01 лютого 2019 року між співвласниками будинку та ПРБП «Рембуд» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; згідно до п.3.1 розділу 3 цього Договору ціна послуги з управління будинком становила 4,037 грн/м?.
Позивач і представник співвласників самовільно змінили тариф без додаткової угоди, уклавши нові договори 2023 і 2024 років із підвищенням до 5,984 грн/м?.
Рішення співвласників про розірвання чи зміну договору 2019 року відсутнє, як і дані про втрату ним чинності, тому цей договір вважається чинним, а його умови обов`язковими для сторін.
Зазначає, що були встановлені факти підроблення підписів співвласників, які не були присутні на зборах і перебували за кордоном. За цим фактом 04 грудня 2024 року відкрито кримінальне провадження № 12024205520001886 за ст. 358 КК України; слідством підтверджено підробку підписів щонайменше 6 власників (7 квартир) у протоколі від 09 квітня 2024 року.
Договори № 2-82 А/У від 01 травня 2023 року та № 3-82 А/У від 01 травня 2024 року не можуть вважатися укладеними через відсутність згоди співвласників щодо істотної умови — ціни, а також через неправомірне встановлення та підвищення тарифів позивачем.
Суд першої інстанції не врахував ці обставини, формально пославшись на те, що договори та протоколи не були раніше визнані недійсними, і не перевірив законність їх укладення та оформлення.
Позивач не надав належних доказів виконання робіт (зокрема підписаних актів), що суперечить вимогам ч.3 ст.12 ЦПК України щодо обов`язку сторін доводити свої вимоги.
Договори управління укладалися строком на 1 рік із можливістю пролонгації за відсутності повідомлення про припинення. Співвласники завчасно повідомили позивача (27 березня 2024 року) про припинення договору № 2-82 А/У від 01 травня 2023 року та зміну управителя на ТОВ «ДімексКомфорт-1», тому з 01 травня 2024 року договірні відносини з позивачем відсутні.
Спроба відповідачки подати зустрічний позов про визнання договорів 2023–2024 років недійсними була відхилена судом через відмову у поновленні строку.
Водночас апелянт погоджується оплатити послуги за тарифами договору від 01 лютого 2019 року, який вважає чинним, у сумі 7856 грн (4,037 грн/м?), визначеним Договором № 1-82 А/У від 01 лютого 2019 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 40).
01 лютого 2019 року між ПРБП «Рембуд» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за №1-82А/У.
Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору управитель (ПРБП «Рембуд») зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Пунктом 3.1 зазначеного договору встановлено ціну послуги з управління – 2,86 грн для квартир 1-го поверху, 4,067 грн для квартир 2-го – 10 поверхів та 2,009 грн для нежитлових приміщень з урахуванням ПДВ на місяць за 1 кв.м. загальної площі приміщення.
Згідно п.п. 9.1, 9.2 цього договору він набирає чинності з 01 лютого 2019 року та укладається строком на 1 рік.
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Пунктом 9.3 договору передбачено випадки припинення дії договору:
- закінчення строку дії договору, на який його укладено якщо одна зі сторін повідомила про відмову від договору не пізніше, ніж за один місяць до закінчення строку його дії;
- достроково за згодою сторін або за рішенням суду у разі невиконання управителем та/або співвласниками вимог цього договору;
- у разі прийняття рішення про ліквідацію управителя або визнання його банкрутом; 
- в інших випадках, передбачених законом (а.с. 113-119).
07 квітня 2023 року були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , на яких було прийнято рішення про затвердження умов договору з ПРБП «Рембуд» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с.110-112).
01 травня 2023 року між ПРБП «Рембуд» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від імені яких діяла уповноважена особа співвласників: ОСОБА_3 , укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за №2-82А/У. Договір затверджений протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 07 квітня 2023 року.
Згідно з п. 1.3 вказаного договору послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
Відповідно до п. 1.4 договору послуга з управління включає:
1) утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо;
2) купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Пунктом 3.1 зазначеного договору встановлено ціну послуги з управління - 5,984 грн. з урахуванням ПДВ на місяць за 1 кв.м. загальної площі приміщення.
Пунктами 9.1, 9.2 цього договору передбачено, що договір набирає чинності з 01 травня 2023 року та укладається строком на 1 рік.
Якщо не менше, чим за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не повідомила письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк (а.с. 24-27).
Додатком до договору є кошторис витрат та періодичність надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 28 зворот).
01 травня 2024 року між ПРБП «Рембуд» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від імені яких діє уповноважена особа співвласників: Рибін І.В., укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за №3-82А/У. Договір затверджений протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 09 квітня 2024 року.
Пунктом 3.1 зазначеного договору встановлено ціну послуги з управління - 5,984 грн. з урахуванням ПДВ на місяць за 1 кв.м. загальної площі приміщення.
Пунктами 9.1, 9.2 цього договору передбачено, що договір набирає чинності з 01 травня 2024 року та укладається строком на 1 рік.
Якщо не менше, чим за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не повідомила письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк (а.с. 28-31).
Додатком до договору є кошторис витрат (а.с. 31 - зворот).
Згідно обігової відомості за період з 01 травня 2023 року по 30 червня 2025 року заборгованість відповідачів перед позивачем з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком становить 11246,68 грн. (а.с. 33-36).
04 грудня 2024 року за заявою ОСОБА_4 були внесені відомості до ЄРДР за №12024205520001886 стосовно факту підробки невідомою особою підписів ПРБР «Рембуд» під протоколом зборів співвласників будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 141).
З листа Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області від 08 травня 2025 року № 1096 встановлено, що 04 грудня 2024 року розпочате досудове розслідування кримінального провадження №1202405520001886 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Повідомляється, що попередньо встановлено можливий факт перебування 6 осіб в момент підписання протоколу збору співвласників від 09 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , поза межами території України, підписи котрих стоять під опитувальними листами вказаного протоколу. На даний час досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню триває (а.с. 143).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі отримують від ПРБП «Рембуд» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак плату за них не здійснюють.
Відповідачі не спростували доводи позивача щодо обов`язку сплати заборгованості за послуги з управління будинком. Оскільки вони зареєстровані у спірній квартирі та користуються послугами, їх обов`язок є солідарним.
Доводи про чинність договору від 01 лютого 2019 року у зв`язку з автоматичною пролонгацією суд відхилив, оскільки між тими ж сторонами укладено нові договори від 01 травня 2023 року та 01 травня 2024 року, які є чинними та не визнані недійсними. Факт внесення відомостей до ЄРДР щодо можливого підроблення підписів сам по собі не спростовує чинності цих договорів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правовідносини між сторонами у спірний період були врегульовані, зокрема, нормами ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі – Закон № 2189-VIII).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ст. 5 Закону № 2189-VIII житлова послуга - це послуга з управління багатоквартирним будинком, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 наведений висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».
Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).
Зазначені положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII) співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Частиною першою статті 10 Закону № 417-VIII України передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 417-VIII до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги).
Як визначено у ч. 28 ст. 10 Закону № 417-VIII, рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення.
Із матеріалів справи слідує, що 07 квітня 2023 року були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , якими було прийнято рішення про затвердження умов договору з ПРБП «Рембуд» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, на підставі якого підписаний Договір №2-82 А/У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 травня 2023 року. 
01 травня 2024 року між ПРБП «Рембуд» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за №3-82А/У. Договір затверджений протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 09 квітня 2024 року. 
Відповідно до статті 11 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуг; порядок оплати послуг; порядок і умови внесення змін до договору; строк дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання договору. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
За нормами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до умов Договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 травня 2023 року та від 01 травня 2024 року (п.1.4), послуга з управління полягає у забезпеченні Управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом тримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання її внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання, санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, технічного обслуговування ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Послуга з управління надається відповідно до кошторису витрат та періодичності надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території згідно з Додатком № 3 до Договорів, що є їх невід`ємною частиною.
Отже, предметом Договорів є надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Ця діяльність прямо передбачена статтею 5 Закону № 2189, а право співвласників передати управління будинком управителю - статтею 9 Закону №417. Таким чином, зміст правочину не суперечить законодавству та інтересам держави й суспільства.
Укладення договору є проявом вільного волевиявлення учасників правочину, адже це питання було віднесено до порядку денного на зборах співвласників багатоквартирного будинку, проведених 07 квітня 2023 року, оформленого протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку від 07 квітня 2023 року. 
Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 09 квітня 2024 року затверджено договір від 01 травня 2024 року між ПРБП «Рембуд» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за №3-82А/У. 
Зазначені правочини мають на меті надання житлової послуги - управління багатоквартирним будинком на платній основі. 
Вказані договори, укладені у відповідності до вимог ЦК України, Закону №417, Закону №2189-VIII, а отже є дійсним.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час судового розгляду не було спростовано презумпцію правомірності правочинів, що передбачено ст. 204 ЦК України, оскільки договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 2-82А/У від 01 травня 2023 року та № 3-82А/У від 01 травня 2024 року є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися.
Доводи апеляційної скарги про наявність розпочатого досудового розслідування кримінального провадження № 12024205520001886 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки належних доказів на підтвердження факту підробки підписів співвласників будинку не надано, а повідомлення у листі Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 08 травня 2025 року № 1096 містить інформацію про можливий факт перебування 6 осіб у момент підписання протоколу зборів співвласників від 09 квітня 2024 року поза межами території України, що також не вказує на недійсність цих протоколів та укладених з позивачем на їх підставі договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що договір № 1-82 А/У від 01 лютого 2019 року є чинним, та колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що укладення нових договорів № 2-82А/У від 01 травня 2023 року та № 3-82А/У від 01 травня 2024 року з того самого предмету (управління багатоквартирним будинком), але з іншими істотними умовами, зокрема, новою ціною послуги, фактично свідчить про намір сторін припинити дію попередніх умов та встановити нові.
За таких обставин висновок суду про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальними послугами за розрахунком тарифів, передбаченими діючими договорами, ґрунтується на встановлених під час судового розгляду обставинах справи та нормах діючого законодавства. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири, а тому підстави для стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги відсутні, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.
Як вже зазначалось, п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Разом з цим, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.
За змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Дієздатні особи, які проживають та\або зареєстровані у житлі споживача користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (пункт 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
З огляду на вказане, обов`язок нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг покладено не тільки на власників квартири, а й на осіб, місце проживання яких у цій квартирі зареєстроване у встановленому порядку.
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22 липня 2025 року № 686 вбачається, що за адресою АДРЕСА_4 , крім ОСОБА_1 , зареєстрований ОСОБА_5 , а тому він є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та в силу вимог п. 3 ст. 9 цього Закону несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, які б спростовували належне виконання позивачем обов`язків по утриманню будинку та прибудинкової території, зокрема виконаних робіт та наданих послуг, за які нараховувалась плата, відповідачами суду не надано.
Також відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами заявлений розмір заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.
До апеляційної скарги відповідачкою надано копії договору дарування часток квартири, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повідомлення про відмову від послуг про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та повідомлення правового управління Сумської міської ради.
У відповідності до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За нормами частин першої, другої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні. Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження №61-41031св18).
Дослідження нових доказів відбувається, зокрема, у таких випадках:
якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала та не могла знати про їхнє існування;
докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду;
додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції;
суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи;
суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їхнє подання до суду становило для цього учасника певні труднощі тощо);
є інші поважні причини для їхнього неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не були досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень
Вказане відповідає висновку, наведеному у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.
Відповідачкою не зазначено обставин неможливості надання вказаних вище доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, до якого надавала копії доказів.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 299/957/14-ц (провадження № 61-5660св20).
Оскільки відповідачкою не наведено поважність причин неможливості подачі доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, вищезгадані документи не підлягають врахуванню при вирішенні справи, 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, на підставі належних допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПРПБ «Рембуд».
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий -  	А.П. Сидоренко	

Судді: О.І. Собина 

М.В. Нестеренко