УХВАЛА

01 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 915/1487/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Миколаївської обласної прокуратури
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026
у справі за позовом першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради
до: Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3"; Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД"
про визнання недійсним умов договору в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість, стягнення 117 102,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Миколаївська обласна прокуратура (далі - скаржник) звернулася 10.06.2026 через підсистему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 у справі № 915/1487/25 скасувати, та залишити в силі рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2026 у справі № 915/1487/25.

За результатом розгляду матеріалів касаційної скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України "Про судовий збір". 

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2025 рік) цієї позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання (2025 рік) цієї позовної заяви) ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, якщо процесуальні документи, передбачені частиною другою цієї статті, подано в електронній формі.

Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 3 028 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що у 2025 році у справі подано позов в якому просив суд визнати недійсним пункт 3.1. договору від 24.07.2024 № 145, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість у розмірі 117 102,80 грн; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" на користь Миколаївської міської ради безпідставно сплачені грошові кошти в розмірі 117 102,80 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2026 задоволено позовні вимоги першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва у повному обсязі, визнано недійсним пункт 3.1 Договору від 24.07.2024 № 145, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість у розмірі 117 102,80 грн, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" на користь Миколаївської міської ради безпідставно сплачені грошові кошти в розмірі 117 102,80 грн, стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1211,20 грн, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026: рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2026 по справі №915/1487/25 скасовано; у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" про визнання недійсним умов договору в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість, стягнення 117 102,80 грн відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 у справі № 915/1487/25 скасувати, та залишити в силі рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2026.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий та майновий характер спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір за одну майнову вимогу 4 844, 80 грн (3 028,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х 200% х 0,8) та за одну немайнову вимогу, що складає 4 844,80 грн, (3 028 грн х 200% х 0,8), а всього 9 689, 60 грн. 

Разом з тим, скаржником сплачено судовий збір у сумі 9 644, 80 грн (підтверджується платіжною інструкцією від 10.06.2026 № 1071 та інформацією із виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, Головним управлінням ДПС), тобто у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством. Отже скаржнику слід доплатити судовий збір у сумі 44, 80 грн.

Приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недолік касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у сумі 44, 80 грн на відповідні реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; 
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Таким чином, з урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 у справі № 915/1487/25 залишити без руху.

2. Надати Миколаївській обласній прокуратурі строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити Миколаївській обласній прокуратурі, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк