УХВАЛА

30 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №320/30267/23
адміністративне провадження №Зі/990/60/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А. у справі №320/30267/23 за позовом ОСОБА_2 до Секретаріату Конституційного Суду України, Конституційного Суду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Секретаріату Конституційного Суду України, Конституційного Суду України, у якому просив:
- визнати противоправною бездіяльність посадових і службових осіб Секретаріату Конституційного Суду України щодо нерозміщення на вебсайті Конституційного Суду України Ухвали Другої колегії Другого сенату Конституційного Суду України № 150-2(11)/2022 від 19 жовтня 2022 року;
- зобов`язати Секретаріат Конституційного Суду України розмістити Ухвалу Другого сенату Конституційного Суду України № 150-2(11)/2022 від 19 жовтня 2022 року на вебсайті Конституційного Суду України;
- встановити відсутність повноважень у посадових осіб Секретаріату Конституційного Суду України, які не є суддями Конституційного Суду України, всупереч ухвали Великої палати Конституційного Суду України № 491-у/2022 від 06 вересня 2022 року передавати до патронатної служби судді Конституційного Суду України Василя Лемака судову справу № 3-65/2021(154/21);
- встановити відсутність повноважень у посадових осіб Секретаріату Конституційного Суду України, які не є суддями Конституційного Суду України, ухвалювати рішення і залишати без розгляду подану суб`єктом права на конституційну скаргу заяву про винесення додаткової Ухвали Другого сенату Конституційного Суду України за прописаним у конституційній скарзі другим письмовим клопотанням про перевірку на відповідність Конституції України способу, у який в остаточному судовому рішенні витлумачена норма частини першої статті 400 Цивільного процесуального кодексу України;
- зобов`язати Конституційний Суд України перевірити прописаний у конституційній скарзі інтерес громадянина України ОСОБА_2 , який /інтерес/ полягає у виконанні обов`язку громадянина України сприяти Конституційному Суду України у забезпеченні верховенства Конституції України та поновлення дії принципу верховенства права в Україні на відповідність критеріям прописаним у рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2004, як законного інтересу і здійснити судовий захист такого законного інтересу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у частині вимог ОСОБА_2 до Конституційного Суду України про зобов`язання вчинити певні дії; позовну заяву ОСОБА_2 до Секретаріату Конституційного Суду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження у справі у відповідній частині позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а також заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги залишено без задоволення; ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року в частині відмови у відкритті провадження у справі залишено без змін.
05 серпня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 320/30267/23. Також до Верховного Суду надійшли заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_2 .
За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Білак М.В., суддям: Губській О.А., Мартинюк Н.М.
Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2026 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 23 березня 2026 року №343 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду суддів Мартинюк Н.М. та Губської О.А.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2026 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Білак М.В., суддів: Уханенка С.А. Жука А.В..
Постановою Верховного Суду від 25 березня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , до якої приєдналися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишено без задоволення. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 320/30267/23 залишено без змін.
13 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленим обставинами ухвали Верховного Суду від 23 березня 2026 року (про закінчення підготовки справи до касаційного розгляду та призначення її до розгляду в порядку письмового провадження).
Одночасно із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 23 березня 2026 року ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді Білак М.В.
14 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_2 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А.
15 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А.
У заяві ОСОБА_1 зазначає, що повністю підтримає заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А.. За доводами ОСОБА_1 , Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №320/30267/23 прийняв ухвалу від 23 березня 2026 року, якою призначив справу до розгляду на 25 березня 2026 року, чим порушив його інтерес, який полягав у можливості заявити суддям відвід у строки, встановлені в другому абзаці частини четвертої статті 40 КАС України - за три робочі дні до наступного засідання. Заявник також зазначав, що вказана ухвала була постановлена суддею Білак М.В. одноособово, за 34 хвилини до формування складу колегії суддів, яка зрештою розглянула по суті касаційну скаргу. При цьому, за доводами заявника, у розгляді справи брав участь представник Конституційного Суду України Гребінник Ю. Л., на підтвердження повноважень якого було надано довіреність, видану особою, яка на той момент уже припинила трудові відносини з Конституційним Судом України. В цьому контексті заявник звертає увагу на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №320/3464/20 від 29 квітня 2021 року, якою констатовано відсутність у Гребінник Ю.Л. повноважень на самопредставництво Конституційного Суду України, та просить порівняти її зміст з пунктом 83 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №320/30267/23 від 25 березня 2026 року (прийнятою із рекордною швидкістю), відповідно до якого: «п.83. Що стосується клопотання скаржника про припинення представництва Гребінник Ю.Л. за довіреністю, якою уповноважено представляти інтереси Конституційного Суду України, то Верховний Суд не наділений повноваженнями щодо припинення такого представництва, оскільки не є собою, яка видала таку довіреність та уповноважила Гребінник Ю.Л. на представництво інтересів Конституційного Суду України». Заявник також стверджував, що розглядаючи справу судді не звернули уваги на аркуш « 24» в томі №1 судової справи №320/30267/23, на якому знаходиться акт передання конституційної справи №3-65/2021(154/21) 154/2 від 22 вересня 2022 року, який мав істотні недоліки форми та змісту, прийнявши який як доказ судді свідомо приховали підробку.
Ухвалою Верховного Суду від 27.04.2026 заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №320/30267/23 визнано необгрунтованими та передано їх до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, для розгляду.
За наслідками автоматизованого розподілу заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А. передано на розгляд судді Радишевській О.Р.
Вирішуючи заяву про відвід, Суд виходить з такого.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Суд зазначає, що головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.
Пунктами 28, 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 (заява №16695/04) визначено, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення від 10.06.1996 у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom; заява № 22399/93; п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується поки не доведено протилежного (див. вказане рішення від 21.12.2000 у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland; заява №33958/96; п. 43).
Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.
Водночас суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді/суддів, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Особа, яка подала заяву про відвід судді/суддів, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді/суддів у розгляді справи. Не можуть бути підставою для відводу судді/суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід колегії суддів, Суд зазначає, що доводи заявника про порушення його прав унаслідок ухвалення одноособово суддею Білак М.В. ухвали від 23 березня 2026 року про призначення до касаційного розгляду справи №320/30267/23 є безпідставними.
За правилами статті 340 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя-доповідач одноособово. Після проведення підготовчих дій суддя-доповідач призначає справу до касаційного розгляду у судовому засіданні чи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.
Водночас, пунктом 3 частини першої статті 345 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі перегляду ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.
Беручи до уваги, що предметом касаційного перегляду у справі №320/30267/23 була ухвала Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року, призначення справи до розгляду суддею-доповідачем одноособово в порядку письмового провадження не становило порушення процесуального закону.
Щодо можливих порушень під час автоматизованого розподілу судової справи, то заявник у заяві про відвід не заначив конкретних обставин, які б свідчили про недотримання встановленого законом порядку визначення складу суду. Зазначені твердження носять загальний характер, не підтверджені належними і допустимими доказами та зводяться до суб`єктивного сприйняття процесуальних дій, що саме по собі не є підставою для відводу відповідно до вимог статті 36 КАС України.
Наведені заявником доводи щодо обмеження можливості заявити відвід до ухвалення судового рішення самі по собі не свідчать про наявність обставин, передбачених статтями 36, 37 КАС України, та не підтверджують упередженість чи необ`єктивність суддів.
Посилання заявника на допуск до участі у справі представника відповідача, повноваження якого не підтверджуються належним чином; неврахування дефектів окремих доказів під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду касаційної скарги за своєю суттю є виявом незгоди із процесуальними рішеннями судді та/або мотивацією судового рішення, що, відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути підставою для відводу судді/суддів.
Доводи заявника, які містять загальні оціночні судження щодо "порушення верховенства права", "нелогічності процесуальних дій" або "сумнівів у справедливості розгляду", не підкріплені конкретними фактами. Такі твердження мають суб`єктивний характер і не відповідають вимогам обґрунтованості відводу, визначеним статтею 39 КАС України.
Отже, Суд не встановив обґрунтованих підстав для задоволення заяв про відвід. 
Керуючись статтями 36, 40 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М.В., Жука А.В., Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №320/30267/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскарженою.

Суддя: О.Р. Радишевська