Справа №: 343/1006/26 
Провадження №: 2/343/833/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді – Тураша В.А.,
секретаря судового засідання – Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернувшись 07.05.2026 в Долинський районний суд Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, просить ухвалити рішення, яким: 
-розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстровано у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області;
-неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з нею, ОСОБА_1 ;
-всі судові витрати залишити за нею.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 14 листопада 2018 року між нею, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. 
Від спільного проживання у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 .
Протягом тривалого часу після укладення шлюбу в них з відповідачем була нормальна сім`я. Однак ситуація кардинально змінилася після того, як відповідача було мобілізовано до лав Збройних Сил України. Починаючи з 2022 року, він перебуває на військовій службі та безпосередньо бере участь у бойових діях на сході України. У зв`язку з цим їхні зустрічі стали надзвичайно рідкісними, вони почали бачилися лише під час нетривалих відпусток відповідача, тобто орієнтовно один раз на пів року або навіть рідше. Така тривала відсутність у сім`ї та віддаленість від побутових і виховних процесів значною мірою вплинули на їхні відносини.
Рік тому відповідач відкрито повідомив їй, що у місці проходження військової служби він познайомився з іншою жінкою, з якою вже певний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах і навіть проживає спільно. Більше того, зі слів відповідача, у його подальших планах - створення нової сім`ї саме з цією жінкою. Таким чином, відповідач фактично зруйнував їх шлюб і відмовився від подальшого подружнього життя з нею.
Крім того, він сам висловив свою думку, що не заперечує проти розірвання шлюбу, а навпаки - навіть просив, щоб вона звернулася з відповідною заявою до суду, оскільки перебуваючи на військовій службі у віддаленому районі, він не має можливості особисто подати заяву за місцем своєї реєстрації. Вказана обставина вкотре підтверджує остаточний розпад подружніх відносин і відсутність перспективи їхнього відновлення.
Також зазначила, що приблизно пів року тому, вона вже зверталася до суду із заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Однак на той момент вона ще сподівалася на можливість збереження сім`ї та відновлення їхніх подружніх відносин, у зв`язку з чим подану заяву нею було відкликано. Проте ситуація жодним чином не змінилася, подружні стосунки між ними остаточно припинилися близько півтори роки тому, а будь-які перспективи примирення та відновлення сім`ї відсутні.
В даний час вони з відповідачем проживають окремо, у них відсутні будь-які спільні інтереси, спільне господарство не ведуть, тому станом на сьогоднішній день їхні шлюбні стосунки припинені і носять лише формальний характер, а сім`я фактично розпалася. За таких обставин, вона остаточно вирішила, що надалі зберігати їхній шлюб немає жодного сенсу, оскільки вони вже не будуть проживати разом однією сім`єю. Вважає, що відповідач також не буде заперечувати проти розірвання шлюбу (а.с.1-2).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2026 цивільна справа № 343/1006/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.14).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1006/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено підготовче судове засідання на 01 червня 2026 року (а.с.16). 
В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кажук В.Б. (договір про надання правової допомоги від 03.09.2025 а.с.10, ордер серії АТ №1112286 від 04.09.2025 а.с.11, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №000996 від 29.10.2014 а.с.12) не з`явились, хоча про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку. 01.06.2026 до початку розгляду справи від представника позивачки на адресу суду поступила заява, згідно якої вони позовні вимоги підтримують та просять задоволити. Розгляд справи просять проводити без участі позивачки та її представника, а також просять ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с.23).
В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення був належним чином повідомлений у встановленому Законом порядку. 01.06.2026 до початку розгляду справи на електронну адресу суду відповідач скерував заяву, згідно з якою позов визнав, вказав, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, оскільки з позивачкою не проживає, натомість в нього є інша жінка, з якою чекають дитину. Розгляд справи просив проводити за його відсутності, так як проходить службу в лавах ЗСУ (а.с.24).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечать Закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. 
Cуд, вивчивши матеріали справи, подані сторонами заяви, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.
У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.11.2018 (а.с.8) свідчить про те, що між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 14 листопада 2018 року був укладений шлюб, зареєстрований у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №215. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка " ОСОБА_4 ", дружини " ОСОБА_5 ".
Від спільного проживання у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син  ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.11.2018 а.с.9).
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. 
Позивачка та відповідач не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини більше року, їх сім`я розпалася.
Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). 
Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Крім того, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.
Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.
Відповідно до положень ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.
Суд, враховуючи вік малолітньої дитини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,те, що дитина фактично проживає разом з мамою, позивачкою по справі ОСОБА_1 , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін по справі ОСОБА_6 слід залишити із позивачкою.
Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір`ю.
Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. 
Позивачкою при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №2.292472747.1 від 01.09.2025 (а.с.4).
При цьому суд враховує, що позивачка по справі ОСОБА_1 в позовній заяві просила не стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь судові витрати, що є її правом.
На підставі викладеного, ст. ст. 24,56, 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись статтями 141, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд- 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.
Шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 листопада 2018 року у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №215- розірвати.
Малолітню дитину,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш