Справа № 420/2932/26 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Пересипського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Пересипського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправною відмову Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , id- картка: НОМЕР_1 , орган що видав 5116, від 27 вересня 2021 року, ід. код: НОМЕР_2 , Свідоцтво про народження: серія НОМЕР_3 , зареєстрована Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, 12 червня 2007 р., паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, у зв`язку з пошкодженням id- картки;
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , id- картка: НОМЕР_1 , орган що видав 5116, від 27 вересня 2021 року, ід. код: НОМЕР_2 , Свідоцтво про народження: серія НОМЕР_3 , зареєстрована Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, 12 червня 2007 р., у зв`язку з пошкодженням id- картки, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР;
витрати по сплаті судового збору покладати на позивача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що звернувся до Пересипського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку з пошкодженням паспорта громадянина України типу ID-картки та неможливістю подальшого використання. У відповідь на заяву, отримав лист Пересипського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому зазначено, що відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року. Підставами для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки, позивач вказує про свої релігійні переконання про те, що не можна приймати номери в якості ідентифікації особи, надавати згоду на обробку персональних даних та отримувати біометричний паспорт. На його переконання, позбавлення його права вибору форми документа, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України, є неправомірним, а примушування до обробки його персональних і водночас конфіденційних даних з метою оформлення паспорта, що містить безконтактний електронний носій (ID-картка) є, на думку позивача, втручанням в його особисте життя з боку держави, в особі її органів. Позивач зазначив, що оскаржуваною відмовою в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, порушуються гарантовані Конституцією України права, а саме: на вільний розвиток, на повагу до честі і гідності, невтручання в особисте життя, свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань, а також свободу світогляду і віросповідання, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 10.02.2026 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
23.02.2026 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідач зазначив, що 29.10.2025 до Пересипського відділу надійшла заява від адвоката Салманової-Похилої Фатіми Абдурахманівни про оформлення та видачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки. У поданій заяві ОСОБА_2 вказала, що просить оформити ОСОБА_1 паспорт громадянина України у вигляді книжечки оскільки оформлена ID картка на ім`я заявника є непридатною для використання. ОСОБА_2 не дотримано порядку подання заяви про оформлення та видачу паспорта громадянина України, а саме зазначену заяву подано не особисто ОСОБА_1 та без надання відповідного переліку документів. До заяви ОСОБА_2 на отримання паспорту-книжечки не було додано відповідного переліку документів необхідного для оформлення паспорта. Враховуючи викладене, оформлення та видача паспорта громадянина України типу ID -1 з безконтактним електронним носієм здійснюється на підставі відповідної заяви-анкети особи. 27.09.2021 ОСОБА_1 було документовано паспортом громадянина України типу ID -1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 дата видачі 27.09.2021, орган видачі 5116. Слід зазначити, що під час оформлення паспорта громадянина України типу ID -1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 дані стосовно ОСОБА_1 були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 20070530-09633. Зауважує, що звернення за оформленням та видачею паспорта громадянина України у вигляді книжечки відбулось 29.10.2025 вже після оформлення попереднього паспорта громадянина України у вигляді картки типу ID-1 з безконтактним електронним носієм, внесення інформації до ЄДДР і присвоєння УНЗР. При цьому, позивачем не наведено підстав вважати, що персональні дані щодо ОСОБА_1 обробляються з порушенням законодавства України.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 є громадянином України, має реєстраційний номер облікової картки платника податків або РНОКПП - НОМЕР_2 , який надається фізичним особам та закріплюється за ними протягом усього їхнього життя.
27.09.2021 ОСОБА_1 було документовано паспортом громадянина України типу ID -1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 дата видачі 27.09.2021, орган видачі 5116.
29.10.2025 адвокат Салманова-Похила Фатіма Абдурахманівна звернулася до відповідача із заявою від імені ОСОБА_1 про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року позивачу, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, оскільки оформлена ID картка на ім`я позивача є пошкодженою та непридатною для використання. До заяви буцло додано: копія свідоцтва про народження, копія втраченої ID-картки, колпія довдіки про реєстрацію, 3 фотокартки 3х4, квитанція про сплату державного мита, заява - форма1, копія свідоцтва про хрещення, ордер адвоката, копія свідоцтва адвоката, витяг з договору про надання правової допомоги.
15.11.2025 листом №Ш-41/6/5116-25/5116/56-25 відповідач надав відповідь, у якій зазначив про відсутність підстав для оформлення на ім`я позивача паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки. 
Вважаючи протиправними дії органів ДМС щодо відмови у виготовлені паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Предметом даного спору є протиправність відмови органу міграційної служби в оформленні та видачі паспорту громадянина України у зразка 1994 року у вигляді паспорта-книжечки, у зв`язку з тим, що оформлена ID картка на ім`я позивача є непридатною для використання.
Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 2 статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
За змістом частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі і вище – Закон № 5492-VІ) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до частин 1-2 статті 14 Закону 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.
Відповідно до частин 1-2 статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частина 4 вказаної статті Закону 5492-VI регламентує, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» затверджено «Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (далі - Положення № 2503-XII).
За змістом пункту 3 Положення № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 3, 8 Положення № 2503-XII бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.
Відповідно до пункту 13 Положення № 2503-XII для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках документи, що підтверджують громадянство України.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджений Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, (далі - Порядок № 302).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку № 302 паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Пунктом 1 Постанови №302 затверджений:
- зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно;
- зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія;
- Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.
Пунктом 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року
- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно пункту 3 Постанови №302 прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.
Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі і вище – Тимчасовий порядок № 465).
Пункт 1 Розділу І Тимчасового порядку №456 встановлює, що цей Тимчасовий порядок розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23.02.2007 № 719-V).
Тимчасовий порядок № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Як вказано вище, 29.10.2025 адвокат Салманова- ОСОБА_3 звернулася до Пересипського відділу із заявою від імені тпозивача про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року позивача, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, у зв`язку з пошкодженням паспорта громадянина України типу ID-картки та неможливістю подальшого використання.
Слід зазначити, що перед оформленням паспорта у формі ID-картки заповняється заява-анкета та надається згода на обробку персональних даних.
Відповідно до положень статті 10 Закону № 5492-VI у разі якщо інформація про особу вноситься до Єдиного державного демографічного реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). 
Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Тобто, позивачу при досягненні 14 років був оформлений та виданий паспорт громадянина України у формі ID-картки, на підставі його звернення із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
Наведене свідчить, що позивач під час виготовлення паспорта у вигляді ID-картки, надав згоду на обробку персональних даних та унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та незмінним, та який ОСОБА_1 вже присвоєний. 
Також суд встановив, що відповідно до наявних в матеріалах справи копій документів, позивачу в Державному реєстрі фізичних осіб, був присвоєний реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП), зокрема НОМЕР_2 , цифровий код, необхідний кожному платнику податків для обліку в фіскальних органах. Позивач не звертався до контролюючого органу про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. 
Ідентифікаційний номер необхідний для можливості здійснення особою низки дій, зокрема:
- укладання угод у нотаріуса (у тому числі купівлі-продажу нерухомості або авто на території України);
- здійснення банківських операцій (наприклад: відкриття рахунку в банку);
- оформлення на роботу;
- відкриття юридичної особи або реєстрації підприємцем;
- вступу в навчальний заклад та інше.
- при оформленні соціальних виплат;
- РНОКПП можна отримати за допомогою порталу державних послуг iGov.org.ua.
Окремо слід зазначити, що чинним законодавством України передбачено, що громадяни можуть відмовитися від облікової картки платника податків лише через релігійні переконання. Таке право для громадян передбачено статтею 70 Податкового кодексу України. Позивач в позові не зазначає про наявність релігійних переконань та приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації. 
За таких підстав, враховуючи отримання та використання позивачем РНОКПП, а також надання згоди на обробку персональних даних, внаслідок чого останньому був присвоєний унікальний номер запису в Реєстрі, можна дійти висновку, що відмова відповідача в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя.
При цьому колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2022 у справі № 160/1/21. Зокрема, Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), у випадку встановлення факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання такою особою паспорту громадянина України у формі ID-картки.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про безпідставність тверджень позивача стосовно того, що протиправні дії відповідача становлять порушення його прав та інтересів, що охоплюються положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Пересипського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.