Номер провадження: 22-ц/813/4990/26 
Справа № 163/777/24
Головуючий у першій інстанції Вороненка Д.В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
07.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М. В.
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,
на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування зазначивши, що 28.11.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1119-1697. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 17 800,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 18 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, однак ОСОБА_1 надані їй грошові кошти, а також проценти за їх використання не повернула, у зв`язку з чим станом на 07.03.2024 року у неї виникла заборгованість у розмірі 156 106, 00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 17 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 138 306,00 грн. Позивач посилається, що до позичальника застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 84 194,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 71 912,00 грн. 
З урахуванням зазначеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1119-1697 від 28.11.2022 року в розмірі 71 912,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 54 112,00 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Кодимський районний суд Одеської області рішенням від 30 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1119-1697 від 28.11.2022 року в розмірі 71 912,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 54 112,00 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції виходив з того, що 28.11.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1119-1697 з використанням останньою для його електронного підписання одноразового ідентифікатора «А2026», відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 17 800,00 грн строком користування на 300 днів зі сплатою відсотків за стандартною % ставкою в розмірі 3,00 % в день і зниженою % ставкою в розмірі 2,50 % в день. Позивач перерахував кредитні кошти відповідачу, однак остання не виконала свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором, а саме кредит в повному обсязі не повернула навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 07.03.2024 року має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 156 106,00 грн, з яких 17 800,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 138 306,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Водночас позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в пред`явленому позові до відповідача заявив вимогу про стягнення з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором №1119-1697 від 28.11.2022 року в розмірі 71 912,00 грн, з яких 17800,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 54 112,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами внаслідок застосування Програми лояльності для споживачів фінансових послуг Правил акцій під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», яка затверджена наказом від 26.12.2023 р. №96-П. Позовна вимога заявлена позивачем до відповідача в межах нарахованої заборгованості, але в меншому розмірі, що не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, зокрема його положенням про те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, передбаченому першим реченням ч.3 ст. 13 ЦПК України. Оскільки судом встановлено, що відповідач взяті на себе за кредитним договором обов`язки не виконала, тіло кредиту не повернула та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму 71 912,00 грн, а також враховуючи те, що відповідач та/або її представник не надала доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в межах заявленої позовної вимоги, тобто в розмірі, меншому за фактично існуючу заборгованість.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року по справі №163/777/24 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити у повному обсязі з огляду на неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не підтвердив факт укладення кредитного договору, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. На підтвердження укладення кредитного договору між УКФ та відповідачем позивачем подано до суду копію кредитного договору, таблиці обчислення загальної вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, нібито укладених дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи УКФ шляхом надсилання УКФ на телефонний номер відповідача одноразового ідентифікатора для підписання даних документів та нібито підписано введенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2026. Позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії вищезазначених документів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Отже, наявні в матеріалах справи копії кредитного договору, таблиці та паспорту не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення кредитного договору між відповідачем та УКФ. Позов не містить доказів передачі/надсилання УКФ на адресу відповідача одноразового ідентифікатора, який відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» має являти собою дані у вигляді алфавітно- цифрової послідовності. Позивачем не доведено належність вищезазначеного одноразового ідентифікатора саме відповідачу та відповідно не доведено факту підписання відповідачем кредитного договору, таблиці та інших пов`язаних документів. Тобто, позивачем не доведено факт укладення та підписання кредитного договору, таблиці та інших пов`язаних документів саме відповідачем, а отже відповідно до ст. 207 ЦК України, відсутні підстави вважати укладеним кредитний договір.
Скаржник наголошує, що факт існування заборгованості відповідача перед позивачем жодним чином не підтверджений. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту у розмірі 17 800,00 грн за кредитним договором, його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше), а також доказів того, що на момент подання позову у нього існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на таких умовах, які зазначені в позовній заяві. Отже, відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачем від УКФ кредитних коштів у розмірі 17 800,00 грн. Надана АТ КБ «ПриватБанк» суду інформація за №20.1.0.0.0/7-250703/45402-БТ від 08.07.2025 року відсутня у матеріалах справи, а отже представник відповідача не має змоги перевірити факт доведеності або недоведеності факту перерахування кредитних коштів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Додана позивачем до позову довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» не є належним та допустимим доказом у справі, так як у ній не зазначено прізвища, імені та по-батькові отримувача коштів та повного номеру його картки, а отже неможливо встановити факт перерахування кредитних коштів саме відповідачу. Відповідач не визнає позовні вимоги у зв`язку із недоведеністю наявності заборгованості наданими до позову додатками.
За твердженням скаржника, навіть якби позивачем було доведено факт укладення кредитного договору та факт перерахування кредитних коштів, то розмір відсотків мав би бути значно меншим, ніж просив позивач та стягнув суд, так як такі відсотки нараховані за межами строку дії кредитного договору, Із позовної заяви вбачається, що заборгованість за відсотками нарахована як протягом строку дії кредитного договору, так і після закінчення строку його дії. У п. 2.3 кредитного договору розмір відсотків становить 8 010,00 грн, однак позивач просив, а суд стягнув за кредитним договором заборгованість за відсотками у розмірі 54 112,00 грн, отже нарахував відсотки за межами строку дії кредитного договору. Навіть якби кредитором було доведено факт укладення кредитного договору та факт надання кредиту, то розмір нарахованих за кредитним договором відсотків не може бути більшим, ніж 1 % в день, оскільки 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Незважаючи на це, у кредитному договорі розмір денної процентної ставки становить 3 % в день протягом встановленого кредитним договором строку кредитування, що є у три рази вищим за встановлений максимальний розмір денної процентної ставки. Отже, розмір відсотків за кредитним договором мав би становити 53 400,00 грн (17 800 грн. тіло кредиту х 1 % х 300 днів), а не 138 306, 00 грн, як нарахував позивач і не 54 112,00 грн як просить кредитор у заяві.
Скаржник вважає, що заборгованість за процентами взагалі не повинна нараховуватися, так як пункт кредитного договору про процентну ставку у розмірі 3 % в день є просто кабальним для відповідача, встановлений розмір процентів перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Нарахування кабальних відсотків за користування кредитом є застосуванням до відповідача даних відсотків як прихованої міри відповідальності за невиконання кредитного договору у зв`язку з відсутністю змоги нараховувати відсотки як міру покарання відкрито під час дії військового стану.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.02.2026 року відкрито провадження у справі та Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційну скаргу з додатками та копію ухвали про відкриття провадження від 03.02.2026 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» отримало 03.02.2026 року о 04:38:06 та 16.02.2026 о 06:30:02 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття провадження представник ОСОБА_1 - адвокат Савченко Л. В. отримала 16.02.2026 року о 06:24:35 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року у справі №163/777/24 залишити без задоволення, а рішення без змін. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» кредитний договір №1119-1697 від 28.11.2022 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». В «особистому кабінеті» відповідач отримав гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» та відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту. Тобто відповідач попередньо ознайомився з договором та правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту, інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1119-1697 (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України, які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор A2026 для підписання кредитного договору №1119-1697 від 28.11.2022 року шляхом надсилання його на мобільний номер телефону, вказаний у заявці відповідачем, тобто один з дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору №1119-1697 від 28.11.2022 між сторонами. В матеріалах справи міститься моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, який відображає послідовність всіх дій споживача та кредитодавця в хронологічному порядку, починаючи з моменту входу ОСОБА_1 на сайт кредитодавця, продовжуючи до входу в особистий кабінет, створення заявки, надсилання смс про схвалення заявки, надсилання на емейл про схвалення заявки, розміщення оферти в особовому кабінеті клієнта, підтвердження ознайомлення з офертою відповідача відправлення смс з одноразовим ідентифікатором для підписання, отримання повідомлення про прийняття (акцепт), введення одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 та до моменту повідомлення про укладання договору та надання послуги, шляхом переказу грошових коштів на банківську картку, зазначену відповідачем. У розділі 12 «Реквізити сторін» кредитного договору №1119-1697 від 28.11.2022 року зазначено, що договір засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. На підтвердження вищезазначеного, в матеріалах справи міститься протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Відповідно до зазначеного протоколу вбачається, що вищевказаний договір підписаний електронною печаткою ТОВ «Укр Кредит Фінанс», також зазначено час та дату підпису, а саме 14:12:37 28.11.2022. Час та дата підпису договору у протоколі співпадає з часом та датою, зазначеною у договорі. Тобто, відповідач підписав кредитний договір №1119-1697 від 28.11.2022 року відповідно до розділу 12 договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором A2026, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Відповідачем було передано позивачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації), як належної ідентифікації ОСОБА_1 з метою укладення договору. Відповідач з метою отримання послуг з онлайн-кредитування, вирішив скористатись ідентифікацією особи через BankID. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до ліцензії, виданої позивачу, який не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, позивач є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати меморіальний ордер або будь-який первинний бухгалтерський документ, в тому числі виписку по рахунку ОСОБА_1 є неможливим.
Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу надавався лист (довідка) ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів EasyPay та довідка про перерахування суми кредиту №1119-1697 від 28.11.2022. Позивач вказує, що сторонами погоджено умови кредитного договору №1119-1697 від 28.11.2022, зокрема щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, а також строку кредитування. Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. У кредитному договорі №1119-1697 від 28.11.2022 сторонами було погоджено умови щодо розміру процентів, порядку їх нарахування та строку кредитування і ОСОБА_1 погодилася з такими умовами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором A2026. На момент укладення кредитного договору - 28.11.2022 законодавчі обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки ще не діяли, оскільки Закон України №3498-IX набрав чинності пізніше, а саме 24.12.2023, тому встановлена в договорі фіксована процентна ставка за користування кредитними коштами узгоджувалась із вимогами законодавства, чинного на момент його укладення. Кредитний договір №1119-1697 укладений 28.11.2022 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому відсоткова ставка у розмірі 3,00% та 2,50% встановлена на момент укладення договору та нарахована відповідно до умов чинного законодавства, а тому позивач має законні підстави для нарахування відсотків за ставкою 3,00% та 2,50% за період з 28.11.2022 року по 23.09.2023 рік. Після закінчення строку кредитування, а саме після 23.09.2023 року нарахування процентів за користування кредитом було зупинено, що також відображено в розрахунку заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості шляхом здійснення платежів. Сплачуючи кредит, відповідач вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.6. та 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.8. кредитного договору.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.05.2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором №1119-1697 від 28.11.2022 року в розмірі 71 912,00 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 х 30 = 90 840,00 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що 28.11.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1119-1697 з використанням останньою для його електронного підписання одноразового ідентифікатора «А2026», відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 17 800,00 грн строком користування на 300 днів зі сплатою відсотків за стандартною % ставкою в розмірі 3,00 % в день і зниженою % ставкою в розмірі 2,50 % в день. Позивач перерахував кредитні кошти відповідачу, однак остання не виконала свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором, а саме кредит в повному обсязі не повернула навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 07.03.2024 року має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 156 106,00 грн, з яких 17 800,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 138 306,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Водночас позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в пред`явленому позові до відповідача заявив вимогу про стягнення з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором №1119-1697 від 28.11.2022 року в розмірі 71 912,00 грн, з яких 17 800,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 54 112,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами внаслідок застосування Програми лояльності для споживачів фінансових послуг Правил акцій під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», яка затверджена наказом від 26.12.2023 р. №96-П. Позовна вимога заявлена позивачем до відповідача в межах нарахованої заборгованості, але в меншому розмірі, що не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, зокрема його положенням про те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, передбаченому першим реченням ч.3 ст. 13 ЦПК України. Оскільки судом встановлено, що відповідач взяті на себе за кредитним договором обов`язки не виконала, тіло кредиту не повернула та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму 71 912,00 грн, а також враховуючи те, що відповідач та/або її представник не надала доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в межах заявленої позовної вимоги, тобто в розмірі, меншому за фактично існуючу заборгованість.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 28.11.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1119-1697. 
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту за цим договором становить 17 800,00 грн, дата надання/видачі кредиту: 28.11.2022 (п. 4.1, п. 4.2 договору).
У відповідності до п. 3.1 договору, цей договір укладається у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього договору та правил (п. 3.10 договору).
Згідно з п. 2.2. кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користуванням кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту 28.11.2022, останній календарний день першого базового періоду 15.12.2022, сума кредиту 17 800,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 8 010,00 грн, разом до сплати 25 810,00 грн (п. 2.3 договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.3).
Згідно п. 4.4 договору, базовий період складає 18 календарних днів, а згідно п. 10.1 пільгова процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. 
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою (п.4.6 договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 24.09.2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. 
Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Подовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника (п.4.8).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 178 000,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 160 200,00 грн.
Матеріали справи містять договір №02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу коштів від 10 червня 2020 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», предметом якого є надання ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» послуг з переказу коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send для забезпечення проведення операцій з надання клієнтом кредитів отримувачам.
Згідно довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс», 28.11.2022 відбулась видача кредитних коштів за договором №1119-1697 від 28.11.2022 на суму 17 800,00 грн.
Матеріали справи містять довідку ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» за вих. №4242 від 08.03.2024, з якої вбачається, що ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» (ЄДРПОУ 35442539) 28.11.2022 здійснило платіж у розмірі 17 800,00 грн на карту № НОМЕР_1 .
Згідно довідки №20.1.0.0.0/7-250703/45402-БТ від 08.07.2025, виданої АТ «КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 06.06.2025 про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку здійснено переказ коштів - 28.11.2022 у розмірі 17 800,00 грн, інформація про платника відсутня. 
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії №1119-1697 від 28.11.2022.
За розрахунком позивача, станом на 07.03.2024 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1119-1697 від 28.11.2022 у розмірі 156 106,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 17 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 138 306,00 грн. 
Позивач посилається на те, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 84 194,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 71 912,00 грн , з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 54 112,00 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин).
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як убачається з матеріалів справи, договір про відкриття кредитної лінії №1119-1697 від 28.11.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора (А2026), що відповідає наведеним вище вимогам закону, в результаті чого у сторін виникли права та обов`язки. Цей договір, серед іншого, містить інформацію про номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_3 .
Відповідно до моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» при укладенні кредитного договору №1119-1697 від 28.11.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 вхід в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця 28.11.2022 року о 14:08:57; вхід до особистого кабінету 28.11.2022 року о 14:08:57; створення заявки 28.11.2022 року о 14:11:25; підтвердження ознайомлення з офертою 28.11.2022 року о 14:12:20; введення одноразового ідентифікатора - підпис 28.11.2022 року о 14:12:37. Також зазначено час відправки ідентифікатора позичальнику 28.11.2022 року о 14:12:20, номер мобільного телефону, на який було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_4, електронна пошта, на яку направлено примірник договору - ІНФОРМАЦІЯ_1.
Отже, за встановленими у справі обставинами 28.11.2022 року у встановленому кредитним договором порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії №1119-1697 від 28.11.2022 року, за умовами якої позивач надав шляхом перерахування відповідачу грошові кошти у розмірі 17 800,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення власних потреб.
Цього ж дня, тобто 28.11.2022 року, вказана сума позики була перерахована відповідачу на вказану нею платіжну картку НОМЕР_3 , що підтверджується відомостями, наданими позивачем, зокрема копією довідки про перерахування суми кредиту та лист АТ КБ «Приватбанк», наданої на ухвалу суду про витребування доказів, який міститься в матеріалах справи (а.с. 33, т. 2).
Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що позивач не підтвердив факт укладення кредитного договору, не надав доказів укладення такого договору, а також факт перерахування кредитних коштів є недоведеним. При цьому, доказів на підтвердження того, що вказана картка № НОМЕР_2 не належить відповідачу або, що на неї не було зараховано 17 800,00 грн на виконання договору про відкриття кредитної лінії матеріали справи не містять.
Наведені вище обставини відповідачем усупереч ст. 12, 81 ЦПК України не спростовані, що є його процесуальним обов`язком, у той час як докази, надані позивачем, слугують підтвердженням існування між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин. 
Отже, за встановлених судом обставин справи, 28.11.2022 року між позивачем та відповідачем укладено електронний кредитний договір шляхом підписання його електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового пароля), умови якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» були виконані, однак відповідач у строк, передбачений умовами договору, заборгованість не повернув.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду. 
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
З огляду на наведене вище, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним вище кредитним договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року), колегія суддів здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості за відсотками.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, проценти нараховувались наступним чином: 
1) за період з 28.11.2022 по 16.12.2022 за процентною ставкою 2,5 %: 17 800,00 грн х 2,5 % х 18 днів = 8 010,00 грн; 
2) 16.12.2022 - за процентною ставкою 3,0 %: 17 800,00 грн х 3,0 % х 1 день = 534,00 грн;
3) за період з 17.12.2022 по 03.01.2023 за процентною ставкою 2,5 %: 17 800,00 грн х 2,5 % х 18 днів = 8 010,00 грн;
4) 04.01.2023 - за процентною ставкою 3,0 %: 17 800,00 грн х 3,0 % х 1 день = 534,00 грн;
5) за період з 05.01.2023 по 22.01.2023 за процентною ставкою 2,5 %: 17 800,00 грн х 2,5 % х 18 днів = 8 010,00 грн;
5) за період з 23.01.2023 по 23.09.2023 за процентною ставкою 3,0 %: 17 800,00 грн х 3,0 % х 244 дні = 130 296,00 грн, тобто загальний розмір заборгованості за процентами складає 155 394,00 грн, з яких підлягає відрахуванню сума добровільно сплачених грошових коштів відповідачем у розмірі 17 088,00 грн та в кінцевому становить 138 306,00 грн.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідним перевірити нарахування заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1119-1697 від 28.11.2022 року приписам, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
22 листопада 2023 був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023. 
Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема, до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». 
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
При цьому, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Враховуючи те, що строк кредитування становить 300 днів та включає в себе період з 28.11.2022 по 23.09.2023 включно, а Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» прийнятий 22 листопада 2023, а набрав чинності 24 грудня 2023, на спірні правовідносини вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки не поширюються. 
Укладений кредитний договір відповідає вимогам чинного на той час законодавства та вільному волевиявленню сторін, під час його укладення відповідач була ознайомлена з його умовами, висловила своє волевиявлення шляхом підпису вказаного договору, а в подальшому -частковим виконанням зобов`язань за вказаним договором шляхом сплати процентів, що нараховувались за користування кредитними коштами, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.
В той же час, позивачем наголошено, що до позичальника застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», зокрема частково списано заборгованість позичальнику за нарахованими процентами у розмірі 84 194,00 грн.
Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 54 112, 00 грн (138 306,00 грн - 84 194,00 грн), яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Колегія суддів також враховує, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21.11.2024 року у цивільній справі №503/1830/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживача та визнання недійсними умов кредитного договору №1119-1697 від 28.11.2022 року надано правову оцінку договору про відкриття кредитної лінії №1119-1697 від 28.11.2022 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання вказаного договору недійсним.
Згідно інформації з Єдиного держаного реєстру судових рішень рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21.11.2024 року, в апеляційному порядку не оскаржувалося.
У вказаній справі судом встановлено, що позивачка на момент укладення договору була ознайомлена з усіма умовами договору, розуміла їх зміст, не заявляла додаткових вимог щодо них, що свідчить про її згоду з умовами спірного договору. Тобто, позивачка розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що нею під сумнів не ставиться. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитного договору чи наявність положень, які б вводили позивачку в оману щодо змісту правочину та наслідків його невиконання. Оспорювані позивачкою умови договору не суперечать нормам чинного законодавства, а також були погоджені сторонами. Також, умови договору не суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а сам договір укладений у письмовій формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та ч. 2 ст. 639 ЦК України. Крім того, суду не надано доказів, що відповідач покладає на позивачку обов`язок сплачувати борг в більшому розмірі, ніж передбачено Договором.
З приводу інших доводів скаржника колегія суддів зазначає наступне.
Персональні дані позичальника (ПІБ, РНКОПП, реквізити паспорта, зареєстрована адреса місця проживання), необхідні для укладення договору, були отримані кредитором після самостійного повідомлення їх відповідачем. Іншого способу отримати персональні дані позичальника кредитор не мав. Доказів звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з використанням персональних даних відповідача матеріали справи не містять. Відтак, відповідач не спростував факт самостійного волевиявлення позичальника щодо оформлення кредитних правовідносин, за якими стягується заборгованість у справі. За наявності усіх достовірних персональних даних позичальника у договорі, повідомлених кредитору, та фіксування досягнення згоди сторонами щодо всіх істотних умов договору у спосіб введення одноразового ідентифікатора, колегія суддів вважає, що посилання скаржника про те, що позивач не надав доказів перерахування коштів не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів у тому, що саме відповідач є стороною позичальника за вказаним договором. 
Доводи скаржника про ненадання позивачем розрахунку заборгованості спростовуються матеріалами справи, які містять вказаний розрахунок, який сумнівів у апеляційного суду не викликає, адже свідчить про дотримання кредитором як періоду нарахування процентів, так і використання розміру процентної ставки за визначеними умовами договору. Зауважень із посиланням на неправильність проведеного позивачем розрахунку із наданням відповідних доказів відповідачем не зазначено, свого контррозрахунку не надано.
Відповідно до пункту 5 ч. 1 статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг. 
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.
Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, надання первинних банківських документів є неможливим, а відтак надана позивачем довідка про перерахування коштів та на виконання ухвали суду лист АТ КБ «Приватбанк» колегія суддів вважає належними та допустимими доказами перерахування коштів.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
ЄСПЛ визнає допустимість застосування у цивільних справах стандарту доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities) (див. наприклад п. 43 рішення від 15 листопада 2007 року у справі «Бендерський проти України», заява № 22750/02; рішення від 15 листопада 2007 року у справі «Khamidov v. russia», заява №72118/01; рішення від 23 серпня 2016 року у справі «J.K. and others v. Sweden», заява № 59166/12) та вказує на його відмінність із стандартом доказування у кримінальних справах - «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt). 
На відмінність між стандартами доказування у цивільних та кримінальних справах звертав увагу і Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 січня 2026 року у справі №755/9838/23.
Водночас стандарт доказування «баланс ймовірностей» чи «перевага доказів» не є просто припущенням, заснованим на здогадках або підозрах, він обов`язково має ґрунтуватися на певних доказах та їх оцінці судом. 
Велика Палата Верховного Суду у пункті 81 постанови від 18 березня 2020 року у цивільній справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) сформулювала висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).
За вказаних обставин, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальної суми заборгованості за кредитним договором №1119-1697 від 28.11.2022 року в розмірі 71 912,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 54 112,00 грн.

Щодо суті апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М. В. Назарова