Справа № 465/3189/24 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 22-ц/811/215/26 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: представника ОСОБА_1 – Левицької І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в поряду регресу, –

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди в поряду регресу.
Позов мотивували тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 01 жовтня 2022 року на автодорозі М-11 Львів-Шегині у с. Зимна Вода Львівського району Львівської області за участю транспортного засобу марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та належного ОСОБА_3 транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідачки, вина якої в дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року, не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у Моторного (транспортного) страхового бюро України виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн., яке виплачено повністю. 
Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в сумі 1580.00 грн.
Після сплати страхового відшкодування у нього виникло право подати регресний позов до відповідачки, яка керуючи транспортним засобом, спричинила дорожньо-транспортну пригоду та не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.
З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 160 000, 00 грн, а також вартість послуг експерта в розмірі 1580 грн.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в поряду регресу задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 160 000 грн сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України вартість послуг експерта у розмірі 1580 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати у виді судового збору в сумі 3028 грн.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, свою вину у дорожньо-транспортній пригоді вона не визнає, а матеріали справи не містять доказів такої.
Наявність чи відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення , а судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
В матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачкою Правил дорожнього руху, а за відсутності встановлення вини, відсутні правові підстави для стягнення коштів в порядку регресу.
Наданий позивачем звіт № 1020/22 від 23 жовтня 2022 року не містить обов`язкових реквізитів документа, зокрема, відсутній підпис особи, яка його склала, тому є недопустимим доказом, а отже не підтверджує завданої шкоди.
Із заявою про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілого звертався адвокат на підставі договору про надання правової допомоги, в якому не передбачено права звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. 
За умови звернення із заявою про виплату страхового відшкодування неналежного суб`єкта звернення, позивач не вправі був здійснювати страхову виплату. 
Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
27 травня 2026 року Моторне (транспортне) страхове бюро України подало клопотання про розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, чинний на момент виникнення спірних правовідносин, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс – це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
У пункті 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).
Отже, належним доказом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності може бути лише страховий поліс.
Статтею 55 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу.
Відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Судом встановлено, що 01 жовтня 2022 року о 21.49 год. на автодорозі М-11 Львів-Шегині, перехрестя із вул. Максима Рильського та Марії Заньковецької у с. Зимна Вода Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, нерегульованому, проявила неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не дала дорогу автомобілю «Hyundai Tucson», реєстраціний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі, та здійснила з ним зіткнення, внаслідок чого в результаті дороєньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками, своїми діями порушивши вимоги п.2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Постановою Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року у справі № 465/7800/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.. 124 КУпАП – закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року у справі № 465/7800/22 не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили. 
З мотивувальної частини вищезазначеної постанови вбачається, що досліджуваними в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Матеріалами справи встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не застрахована.
06 жовтня 2022 року представник ОСОБА_3 – ОСОБА_6 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши банківські реквізити для перерахування коштів.
Згідно із звітом № 1020/22 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеним 23 жовтня 2022 року СПД-ФОП ОСОБА_7 на замовлення МТСБУ ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраціний номер НОМЕР_2 , становить 631 576,29 грн, вартість відновлювального ремонту (виключаючи ПДВ на запасні деталі) – 511 714,85 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу – 344 959.39 грн.
За виконання звіту № 1020/22 від 23 жовтня 2022 року СПД-ФОП ОСОБА_7 виставив МТСБУ рахунок № 1020 на суму 1580 грн. 
Згідно з довідкою № 1 від 27 грудня 2023 року, виданою МТСБУ, розмір відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 01 жовтня 2022 року, становить 160 000 грн.
Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 4.1/22820 від 27 грудня 2023 року на підставі довідки № 1 від 27 грудня 2023 року про розмір відшкодування шкоди зобов`язано сплатити на рахунок ОСОБА_3 160 000 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Платіжною інструкцією № 979995 від 28 жовтня 2023 року підтверджується, що МТСБУ перерахувало на рахунок ОСОБА_3 160 000 грн страхової виплати на підставі наказу № 4.1/22820 від 27 грудня 2023 року (т. 1 а.с. 61).
Листом № 3-01б/42757 від 27 грудня 2023 року МТСБУ запропонувало ОСОБА_1 відшкодувати в добровільному порядку понесені МТСБУ витрати з виплати регламентної виплати в сумі 161580 грн. 
Обґрунтовуючи право на зворотну вимогу до відповідачки як особи, яка завдала шкоду, МТСБУ вказує, що ним виплачено страхове відшкодування потерпілій особі в повному обсязі в межах регламентної виплати. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що, сплативши страхове відшкодування в розмірі 160000 грн, МТСБУ набуло права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, оскільки матеріалами справи безспірно встановлено, що з вини ОСОБА_1 , яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, спричинено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдано шкоду потерпілому пошкодженням автомобіля.
Доводи апеляційної скарги матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді, є необґрунтованими, оскільки провадження у справі №465/7800/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито з нереабілітуючих підстав, відтак вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді встановлена вищезазначеною постановою суду, а закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє винну особу від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Покликання апелянта про те, що виплату страхового відшкодування здійснено неналежному суб`єкту звернення у зв`язку з відсутністю адвоката Мелеха Д.О. повноважень на звернення до МТСБУ із заявою про страхову виплату в інтересах ОСОБА_3 , спростовуються умовами договору про надання професійної правничої допомоги (правової) допомоги від 04 жовтня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч», якими передбачено право адвоката підписувати та подавати від імені клієнта усі необхідні документи, складати заяви та інші документи, представляти його інтереси в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності.
Доводи апеляційної скарги про те, що звіту № 1020/22 від 23 жовтня 2022 року не підписано особою, яка його склала, спростовуються самим звітом, який містить електронний підпис СОД-ФОП ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (т. 1 а.с. 30). 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.