КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року Справа № 640/14667/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інридан ЛТД" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНРИДАН ЛТД» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.05.2021 №21742/40864876/2, яким відмовлено в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1;
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНРИДАН ЛТД»:
- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 зареєструвати 14.04.2021;
- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 31.03.2021 № 2 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 зареєструвати 14.04.2021;
- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 01.04.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 зареєструвати 17.05.2021.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним були подані до контролюючого органу спірні податкові накладні для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак контролюючим органом безпідставно зупинено її реєстрацію. Позивач вказує на протиправність оскаржуваних рішень, оскільки останні є такими, що прийняті за відсутності правових підстав.
Одночасно позивач звернув увагу на те, що після зупинення реєстрації податкової накладної ним було подано до контролюючого органу усі необхідні для реєстрації первинні документи, які не мають жодних дефектів та підтверджують факт здійснення господарських операцій, а тому спірні рішення були прийняті протиправно та мають бути скасовані.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2021 у справі № 640/14667/21 відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.
27.04.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №640/14667/21, які за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Балаклицькому А.І.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі № 640/14667/21 прийнято до провадження адміністративну справу та визначено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.09.2024 справу розподілено судді Войтович І.І.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 640/14667/21 прийнято до провадження адміністративну справу та визначено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач в поданому до суду відзиві заперечував проти задоволення позову. На обґрунтування своєї позиції зазначив, зокрема, що платником податків не надано документів, які відображають зміст, обсяг господарських операцій, час та місце здійснення операцій, що підтверджують реальність господарських операцій із контрагентами, зокрема, останнє покладено в основу формування не зареєстрованої податкової накладної, наполягає на правомірності спірного рішення. Окрім того, звертає увагу, що в цій справі позивачем оскаржуються рішення ДПС України прийняті за результатом розгляду скарг ТОВ «ІНРИДАН ЛТД», які не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача й не призведе у разі їх скасування до відновлення порушеного права.
Позивачем також надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву та в якому акцентовано увагу суду щодо протиправності прийнятих спірних рішень.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив відповідача, відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНРИДАН ЛТД» (код ЄДРПОУ 40864876) зареєстровано 30.09.2016.
Позивач є платником ПДВ, ІПН 408648726506.
ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» є платником ПДВ та платником податку на загальних підставах.
Основним видом діяльності позивача є: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.
Іншими видами діяльності ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» є: Неспеціалізована оптова торгівля, Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, Обслуговування напоями.
Судом встановлено, що 22.02.2017 між ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» (Постачальник) та ТОВ «ЛІЗІНВЕСТ» (Покупець) було укладено договір № ПР/1-220217 (надалі – Договір), згідно якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві товар в кількості, асортименті, строки та за цінами згідно Специфікацій (Додатків), які є невід`ємною частиною цього договору, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти поставлений Товар) (п. 1.1 Договору).
У Специфікації № 2 від 22.02.2017, Сторони погодили найменування Товару, кількість та вартість, яка становить 5 487 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 914 500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2018 ТОВ «ЛІЗІНВЕСТ» перерахувало на користь позивача грошові кошти, як передплату у розмірі 5 487 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 914 500,00 грн.
Також, рядом додаткових угод до Договору Сторони продовжували строк дії Договору.
За правилом першої події (зарахування коштів) позивачем було сформовано та зареєстровано податкову накладну від 13.06.2018 № 1 на загальну суму 5 487 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 914 500,00 грн.
Додатковою угодою № 6 від 15.03.2021 до Договору, Сторони домовились розірвати Договір № ПР/1-220217 від 22.02.2017 з 25 березня 2021 року (п. 1 Додаткової угоди).
Крім того, пунктом 2 Додаткової угоди встановлено, що Сторони домовились, що Постачальник зобов`язуються повернути передплату за Товар у розмірі 5 487 000,00 (п`ять мільйонів чотириста вісімдесят сім тисяч гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ.
На виконання умов Додаткової угоди до Договору ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» перерахувало ТОВ «ЛІЗІНВЕСТ» грошові кошти у розмірі 5 487 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 914 500,00 грн, що підтверджується копіями наступних платіжних доручень:
- № 1063 від 30.03.2021 на загальну суму 487 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 81 166,67 грн;
- № 1064 від 31.03.2021 на загальну суму 2 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 416 666,67 грн;
- № 1065 від 01.04.2021 на загальну суму 2 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 416 666,67 грн.
Відповідно до вимог статті 192 Податкового кодексу України, позивачем було сформовано наступні розрахунки коригування до податкових накладних:
- від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 на загальну суму 487 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 81 166,67 грн;
- від 31.03.2021 № 2 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 на загальну суму 2 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 416 666,67 грн;
- від 01.04.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 на загальну суму 2 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 416 666,67 грн.
Відповідно до отриманої квитанції від 14.04.2021 підставою для зупинення реєстрації виписаного позивачем розрахунку коригування від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначено відповідність платника податків – ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» - пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Водночас, розрахунки коригування від 31.03.2021 № 2 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 та від 01.04.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 не прийнято відповідачем у зв`язку із допущенням помилок при їх заповненні.
ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» було подано до контролюючого органу повідомлення із поясненнями та копіями документів щодо підтвердження господарських операцій, відображених у розрахунку коригування від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1, реєстрацію якого зупинено.
Водночас комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві прийнято рішення від 21.04.2021 № 2586462/40864876, яким відмовлено у реєстрації розрахунку коригування від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1.
Позивач оскаржив таке рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування до ДПС України, проте, рішенням від 13.05.2021 № 21742/40864876/2 за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних залишено скарги без задоволення та рішення комісії без змін з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Не погоджуючись із прийнятим за результатами розгляду скарги рішенням, яким, на думку позивача, порушено його права та інтереси, останній звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом розгляду у цій справі є рішення Державної податкової служби України про відмову в задоволенні скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.05.2021 № 21742/40864876/2.
Пунктом 4 частини першої Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. 
Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
У пункті 13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/393/19 визначено, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19 (пункт 28).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 вказано, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам касаційної скарги (п. 54).
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 та у постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 22.04.2021 у справі № 640/2291/20, від 13 квітня 2022 року у справі № 620/3527/20.
Предметом оскарження є рішення Державної податкової служби України від 13.05.2021 № 21742/40864876/2 за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що воно ухвалене за результатами розгляду скарги позивача на рішення про відмову у реєстрації розрахунку коригування, поданого в порядку адміністративного оскарження.
У свою чергу, саме рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 21.04.2021 № 2586462/40864876, яким безпосередньо було відмовлено в реєстрації розрахунку коригування від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 позивачем не оскаржується, позовних вимог до Головного управління ДПС у м. Києві в цій частині не заявлено.
Так, у позовній заяві позивач вказує про те, що оскаржувані рішення прийнято Комісією Головного управління ДПС у м. Києві, однак суд звертає увагу, що розгляд скарг щодо рішень про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не віднесено до компетенції вказаного органу.
У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07.02.2020 року у справі № 826/11086/18 міститься правовий висновок, за змістом якого рішення ДПС України про відмову в задоволенні скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних регіонального рівня, не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.
У цій же постанові Верховного Суду міститься й правовий висновок, за змістом якого позовні вимоги про зобов`язання зареєструвати податкову накладну є похідними, а тому можуть бути задоволені лише після визнання неправомірним рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно, суд доходить висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту, який не здатен забезпечити ефективний захист прав позивача, оскільки оскаржуване позивачем рішення не має зв`язку із процедурою реєстрації розрахунків коригувань, а є результатом розгляду скарги позивача на відмову в реєстрації такого розрахунку, тобто не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень відповідача, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, при цьому визнання такого рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права позивача.
Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в позові з огляду на те, що в судовому процесі відсутній будь-який сенс у розрізі питання щодо реальної можливості захисту прав позивача в обраний ним спосіб.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 липня 2022 року у справі № 826/6664/17.
Водночас, що стосується розрахунків коригувань від 31.03.2021 № 2 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 та від 01.04.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 суд зазначає, що вказані розрахунки коригування не були зареєстровані у зв`язку із допущенням помилок при їх заповненні, тоді як відповідачем не приймалося жодних рішень щодо їх зупинення чи відмови в реєстрації, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог позивачем в цій частині.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені в адміністративному позові позовні вимоги є неналежними та не можуть призвести до ефективного захисту прав позивача.
З огляду на викладене, у позові належить відмовити.
При цьому суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права оскаржити рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.03.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1, від 31.03.2021 № 2 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 та від 01.04.2021 № 1 до податкової накладної від 13.06.2018 № 1 в установленому порядку до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивачем сплачено судовий збір на суму 4 540 грн 00 коп.
З урахуванням прийнятого судом рішення та приписів статті 139 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у розмірі сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНРИДАН ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.