ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 р. Справа№ 920/43/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Тищенко А.І. 
Сковородіної О.М. 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Рай»
на рішення Господарського суду Сумської області від 10.02.2026 (повний текст рішення складено 11.02.2026)
у справі № 920/43/26 (суддя - Резніченко О.Ю.)
за позовом Малого приватного підприємства «Рай»
до Сумської міської ради
та Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради
прo стягнення 32397,76 гривень

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

Мале приватне підприємство «Рай» (надалі МПП «Рай», позивач) 05.01.2026 звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про стягнення з Сумської міської ради в особі Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (надалі рада, відповідач) завдану незаконною бездіяльністю пряму матеріальну шкоду в розмірі 32397,76 гривень.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 10.02.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що стягувана за позовом сума не є збитками, обов`язок з відшкодування яких має бути покладено на відповідача, адже її стягнення відбулося на підставі судового рішення, яке набрало законної сили за позовом ради до позивача та становить плату за користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно позивача у зв`язку із використанням такої земельної ділянки без відповідної правової підстави.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, МПП «Рай» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким вищевказані позовні вимоги задовольнити в повному розмірі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає про те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права оскільки в резолютивній частині суд вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не є учасником даного процесу, а саме Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Крім того, при вирішенні цього судового спору місцевим господарським судом невірно встановлені юридично значущі факти, чим порушено принципи повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду спору, а також невірно застосовані ст.ст. 22, 1173, 1174 ЦК України, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» , ст. 152 ЗК України, ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2018 належить право власності на склад з магазином літ «А-І» загальною площею 896,4 кв.м., розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5910136300:06:002:0004 загальною площею 0,1301 га за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут, 38. 
З метою реалізації права на викуп земельної ділянки позивач, керуючись вимогами ст. 128 ЗК України 17.04.2023 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки з метою придбання її у власність шляхом викупу. 
Вказана заява не була розглянута відповідачем протягом розумного строку (вказане питання було вирішене лише 22.05.2024).
У січні 2024 рада звернулась до Господарського суду Сумської області позовом до МПП «Рай» про стягнення 119650,56 гривень безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:06:002:0004 за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут, 38, без оформлення договору оренди (справа №920/7/24).
За результатами розгляду цієї справи рішенням від 07.05.2024 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто 59967,03 гривень безпідставно збережених коштів за періоди січень-лютий 2022, січень-листопад 2023. Рішення суду набрало законної сили.
Суди у цій справі виходили з того, що за період січень, лютий 2022 року, січень-листопад 2023 року відповідач безоплатно користувався земельною ділянкою, внаслідок чого у нього виник обов`язок щодо сплати раді безпідставно збережених коштів за користування цією земельною ділянкою за вказаний період на загальну суму 59 967,03 гривень.
Разом з тим, судом відмовлено у стягненні з відповідача 59683,53 гривень нарахованих за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 у зв`язку з тим, що за цей період платників було звільнено від сплати за землю на територіях активних бойових дій, зокрема до цього переліку була включена і Сумська міська територіальна громада.
В межах вказаної справи, серед іншого, судом надано правову оцінку посиланням МПП «Рай» в обґрунтування заперечень проти позову на бездіяльність ради щодо розгляду його заяви від 17.04.2023 про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки з метою придбання її у власність (викупу), та суд вказав, що вказані обставини не спростовують обов`язку повернути кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
27.03.2024 МПП «РАЙ» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом, в якому просило визнати незаконною бездіяльність ради по не розгляду у місячний термін його заяви від 17.04.2023 про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки (справа № 920/341/24).
Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.09.2024 по справі № 920/341/24 у позові відмовлено повністю.
Під час розгляду зазначеної справи, згідно протоколу № 81 від 02.04.2024 на засіданні постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради ухвалено провести експертну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: м. Суми, Героїв Крут, 38, площею 0,1301 га та рекомендовано Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради підготувати необхідні документи.
Рішенням від 22.05.2024 № 4742-МР «Про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут, 38, площею 0,1301 га» Сумської міської ради вирішено провести експертну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут, 38, площею 0,1301 га, кадастровий номер 5910136300:06:002:0004. Доручено Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради забезпечити підготовку та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок сплати ціни земельної ділянки.
Як зазначає позивач, фактом прийняття 22.05.2024 рішення № 4742-МР відповідач визнав свою незаконну бездіяльність по не розгляду протягом тривалого періоду з 17.04.2023 по 22.05.2024 його заяви про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки, а отже, за період з 17.04.2023 по 22.05.2024 позивач не повинен був відшкодовувати раді безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою, оскільки таке користування земельною ділянкою у вказаний період відбулося без правової підстави, обумовленої зволіканням відповідача, що в свою чергу свідчить про передчасне стягнення з позивача в межах справи № 920/7/24 на користь ради 32397,76 гривень за період з квітня по листопад 2023, що власне і становить суму завданих позивачу збитків у вказаному розмірі.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у апеляційній скарзі та заперечення на них, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Сутність розглядуваного позову полягає у намаганні позивача відшкодувати йому збитки, завдані радою, яка проявивши бездіяльність щодо своєчасного (протягом місяця) розгляду його заяви від 17.04.2023 про надання дозволу на проведення експертної оцінки земельної ділянки з метою її викупу, передчасно та необґрунтовано звернулася до суду із вимогами про стягнення з позивача суми за бездоговірне користування земельною ділянкою та внаслідок задоволення позовних вимог, зокрема за період січень-листопад 2023, на який припадала бездіяльність ради щодо розгляду заяви позивача, нарахована та стягнута сума в частині 32397,76 гривень, становить суму збитків, завданих позивачу.
Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 цього ж кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 цього ж кодексу збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 1173 цього ж кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Велика Палати Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначала про те, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (пункти 6.11-6.13 постанови).
Отже, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.
Втім, обов`язковою є наявність інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: 1) неправомірні дії цього органу; 2) наявність шкоди; 3) причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд в силу приписів частини першої статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вже було зазначено, однією з умов притягнення до відповідальності за статтями 1173, 1174 ЦК України є наявність шкоди. Лише за фактом завдання шкоди виникають підстави покласти цивільну відповідальність на державу, Автономну Республіку Крим чи орган місцевого самоврядування.
Отже, в цій справі суду насамперед належало з`ясувати, чи було завдано позивачу шкоду, факт і розмір якої позивач пов`язує зі стягненням з нього за рішенням суду частини суми у якості безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без договору в аспекті зволікання відповідачем із прийняттям рішення про надання згоди на проведення експертної оцінки земельної ділянки з метою її подальшого викупу.
Від відповіді на вказане питання залежить, чи обґрунтовано позивач поніс відповідні витрати, чи були такі витрати неминучими, адже покладення на державу обов`язку з відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок втрат, які не мали бути понесені такою особою, не може вважатися законним.
За висновками суду першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції сума, стягнута з позивача за рішенням суду у справі № 920/7/24 у якості відшкодування за користування земельною ділянкою комунальної власності без договору за правилами ст. 1212 ЦК України не може бути кваліфікована як збитки, оскільки ці кошти, мали бути сплачені позивачем на користь відповідача по факту неспростовного користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно позивача.
При цьому, для кваліфікації вказаного платежу, як належного та законного достатньо самого факту відсутності договору чи іншої належної правової підстави для користування земельною ділянкою.
Причини, з яких користування відбувалося без договору не мають вирішального значення.
Тобто само по собі зволікання з боку відповідача із прийняттям рішення про надання згоди на проведення експертної оцінки земельної ділянки не спростовує факту бездоговірного користування земельною ділянкою та виникнення у позивача передбачуваного та законного обов`язку провести оплату за користування земельною ділянкою за весь час такого користування.
Отже сума стягнутих з відповідача коштів, зокрема за період протягом якого відповідач не вирішував питання про надання згоди на проведення експертної оцінки землі не є шкодою, обов`язок з відшкодування якої має бути покладений на відповідача.
Вказане (встановлений судом факт відсутності завданої шкоди) є самостійною підставою для відмови в позові з огляду на відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доказуванню у спорах про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування.
Інші доводи скаржника не впливають на результат апеляційного перегляду, отже не потребують окремого дослідження та правої оцінки.
При цьому колегія суддів виходить із того, що викуп земельної ділянки є правом позивача, реалізація якого залежить від вчинення або невчинення сторонами низки послідовних дій.
Прийняття відповідачем рішення про проведення експертної оцінки земельної ділянки, не призводить до автоматичного виникнення у позивача правової підстави для користування земельною ділянкою, адже є лише підготовчим етапом у процедурі належного оформлення права землекористування.
Тобто припинення нарахування позивачу плати за користування земельною ділянкою без договору за правилами ст. 1212 ЦК України відбудеться лише з моменту здійснення позивачем належного оформлення свого права на користування, проте суду не відомо скільки часу може тривати період такого оформлення, адже це залежить від ініціативних дій обох сторін у цьому питанні.
Навіть після проведення експертної оцінки позивач міг не скористатися своїм правом на викуп, з огляду, до прикладу, на незгоду зі встановленою ціною земельної ділянки або зміною своїх намірів з інших причин.
Отже, в цій справі відсутні підстави виходити із того, що якби відповідач розглянув заяву позивача протягом місяця, як про це заявляє позивач, подія - користування земельною ділянкою без договору, зокрема в проміжку часу з квітня по листопада 2023 беззаперечно не мала б місця.
З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що заявлені до стягнення кошти не є шкодою, яка була заподіяна позивачу порушенням його майнового права, оскільки кошти у розмірі 32397,76 гривень були стягнуті з позивача за рішенням суду у справі №920/7/24, яке набрало законної сили.
Зазначені кошти є безпідставно збереженими в наслідок використання позивачем земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:06:002:0004 без оформлення договору оренди, як це встановив суд у межах справи № 920/7/24, надавши оцінку і доводам позивача у тій справі, про те, що тривалість бездоговірного користування земельною ділянкою відбулося з вини самої ради, яка зволікала із вирішенням питання про проведення експертної оцінки земельної ділянки з метою її викупу, та не прийняв їх у якості підстави для відмови у задоволенні вимог про стягнення безпідставно збережених коштів.
Отже, вимога про стягнення вказаних сум з відповідача в межах розглядуваної справи, по суті направлена на безпідставний перегляд висновків, що викладено в судовому рішенні у справі № 920/7/24, яке набуло статусу остаточного, що є неприпустимим.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права оскільки в резолютивній частині суд вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не є учасником даного процесу, а саме Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», то такі (доводи) колегією суддів відхиляються як завідомо необґрунтовані.
Скаржнику достеменно відомо та зрозуміло, що вказане товариство не є учасником спірних правовідносин, судом не вирішувалося питання про його права та обов`язки, його найменування помилково вказане у резолютивній частині рішення, що не впливає на правильність прийнятого рішення по своїй суті та вказаний недолік може бути усунений шляхом застосування відповідного процесуального інструменту, яким скасування рішення в апеляційному порядку не є.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Рай» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 10.02.2026 у справі № 920/43/26 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 21.05.2026.

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді А.І. Тищенко

О.М. Сковородіна