Справа № 344/19926/25 
Провадження № 1-кп/344/683/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
законного представника 
обвинуваченого ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 1 курсу ВПУ №21 м. Івано-Франківськ, неодруженого, не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, - 
В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_6 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.
14.10.2025 приблизно о 23 год 40 хв потерпілий ОСОБА_7 йшов по вул. Любомира Гузара, що в м. Івано-Франківську, та здійснював фотофіксацію міста на власний мобільний телефон.
В той же час, по вул. Любомира Гузара, повз потерпілого на електричному самокаті, орендованому в TOB «ЕКО САМОКАТ», рухався ОСОБА_6 .
Коли ОСОБА_7 підійшов до будинку № 49, що по вул. Любомира Гузара, до нього під`їхав ОСОБА_6 , який в ході спілкування із потерпілим висловив своє обурення з приводу фіксації його на мобільний телефон. Спілкуючись із ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на вчинення хуліганських дій по відношенню до потерпілого.
Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, в присутності сторонніх осіб, маючи фізичну перевагу над потерпілим, умисно наніс кулаком правої руки близько двадцяти ударів в область голови потерпілого.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді рани в лівій тім`яно-скроневій ділянці, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, садно в правій лобній ділянці, синець в ділянці лівої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Пояснив суду, що 14.10.2025 року він перебував у центрі міста Івано-Франківська, по вул. Любомира Гузара, катався на самокаті. Побачив потерпілого, який фотографував місто, подумав, що він фотографує його, і його це обурило. Далі він зробив зауваження потерпілому та вдарив його кулаком в голову декілька разів. Розкаюється у вчиненому, шкоду, просить врахувати, що завдану потерпілому шкоду відшкодовано, просить вибачення та просить суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак належним чином повідомлявся судом про день, час та місце судового розгляду. Подав до суду письмову заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вказує, що йому як потерпілому відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, жодних претензій морального чи майнового характеру в нього не має. При призначенні обвинуваченому покарання просить врахувати поведінку обвинуваченого, факт відшкодування збитків, не заперечує щодо застосування до обвинуваченого більш мёкого виду покарання.
Відповідно до ст.349 ч.3 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди та вчинення кримінального проступку неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує молодий вік обвинуваченого, умови життя та виховання, крім того, суд враховує те, що обвинувачений неповнолітній, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має відкритий рахунок в установі банку на якому розміщені власні кошти, висновок органу пробації, відповідно до якого в обвинуваченого низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства на певний строк можливе.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною 1 ст.99 КК України передбачено, що штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. При цьому КК України обмежує розмір штрафу, який може бути накладено на неповнолітнього. Такий розмір, відповідно до ч.2 ст.99 КК України, не може перевищувати п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу з урахуванням вимог ч.2 ст.99 КК України. 
Вказане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України та керуючись ст.ст.368-374, 381, 382, 497 КПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити покарання у виді штрафу із застосуванням ч.2 ст.99 КК України в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази: оптичний носій інформації із відеозаписами – зберігати при матеріалах кримінального провадження; кепку чорного кольору бренду «Helikon-Tex» – повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8