П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 567/974/25
Провадження № 22-ц/4815/575/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С.О., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року у складі судді Василевича О. В., ухвалене в м. Острог Рівненської області, повний текст рішення складено 12 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 11.05.2024 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, в якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що шлюбні стосунки між ними фактично припинились, і нею було подано до Острозького районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею. Вона ніде не працює, оскільки на утриманні має двох малолітніх дітей, а єдиним джерелом їхнього з дитиною існування є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, тому вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. У неї вкрай важке матеріальне становище і вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Відповідач є працездатною особою, працює у правоохоронних органах, отримує стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 02.06.2025 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору. 

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 84 СК України, яка передбачає право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років та обґрунтоване тими обставинами справи, які свідчать, що малолітній син сторін ОСОБА_4 проживає з позивачкою та не досяг трирічного віку, а сама позивачка самостійно забезпечити в повній мірі свої щоденні життєві та побутові потреби не має можливості, оскільки щодня виховує та здійснює догляд за малолітньою дитиною, та відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, хоча має таку можливість, будучи особою працездатного віку, маючи регулярний дохід та не обтяжений щоденним вихованням та доглядом за малолітнім сином. Часткове задоволення позовних вимог зумовлене врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і сторін, а також фактами відсутності інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні відповідача та несення ним щомісячних витрат на погашення заборгованості за кредитними договорами та договором лізингу та сплатою аліментів на утримання малолітнього сина.

Вважаючи рішення суду незаконним, в частині розміру стягнення аліментів на її утримання, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що на даний час вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо від них з дитиною. Вона ніде не працює, оскільки на утриманні має двох малолітніх дітей, єдиним джерелом їхнього з дитиною існування є аліменти на дитину, які стягуються за рішенням суду з відповідача та щомісячна одноразова допомога при народженні дитини. Відповідач працює у правоохоронних органах, отримує стабільний дохід, а тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Судом встановлено, що середньомісячний дохід відповідача перевищує 66000 грн., що свідчить про наявність у нього матеріальної можливості для сплати аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки доходу. Проте суд безпідставно зменшив розмір аліментів, посилаючись на споживчі кредити відповідача, укладені до шлюбу або після припинення спільного проживання, а також на наявні зобов`язання, які не доведено як такі, що виникли в інтересах сім`ї. Особисті кредитні зобов`язання платника аліментів не можуть мати пріоритет над обов`язком утримання матері малолітньої дитини до досягнення нею трирічного віку. Зменшення судом розміру аліментів до 1/10 частки доходу відповідача є неправомірним та порушує принципи справедливості та пропорційності, оскільки: такий розмір аліментів не забезпечує мінімального рівня її утримання; він не відповідає реальним життєвим потребам матері двох малолітніх дітей. Суд не навів переконливих мотивів, чому саме розмір аліментів у 1/10 частки доходу, а не 1/6, є справедливим та достатнім для задоволення потреб матері та дітей. Таким чином, зменшення розміру аліментів суперечить нормам Сімейного кодексу України та принципам забезпечення інтересів дитини і матері, яка доглядає за малолітніми дітьми. Із цих підстав просить змінити оскаржуване рішення суду в частині розміру задоволених позовних вимог про стягнення аліментів та задовольнити позов повністю, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 02.06.2025 року та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Скиба Євген Анатолійович вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 11 травня 2024 року у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 11.05.2024 року.

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Окрім цього, позивачка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.05.2025 року №1065/01-17-25, позивачка  ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до даних консультативних висновків спеціалістів малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворіє, перебуває під спостереженням лікарів та потребує лікування та спеціальних обстежень.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначала, що вони з відповідачем фактично проживають окремо, їхній спільний син ОСОБА_6 проживає із нею, вона позбавлена можливості працювати з огляду на необхідність догляду за дитиною, а також зважаючи на перебування на її утриманні ще однієї малолітньої дитини, а тому потребує з боку відповідача матеріальної підтримки, яку той цілком спроможний надавати.

Згідно з ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що існують всі юридичні складові для виникнення аліментних зобов`язань у відповідача перед його дружиною – матір`ю їх спільної дитини, а саме: дитина, яка не досягла трирічного віку проживає з нею; відповідач є працездатною особою, яка має можливість працювати та отримувати заробіток, офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, що дає підстави вважати, що він спроможний надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини.

Рішення суду першої інстанції оскаржене позивачкою в частині розміру аліментів, які стягнуті з відповідача на її утримання, і в апеляційній скарзі вона наполягає на тому, що визначений судом розмір – 1/10 частина від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно є недостатнім та просить визначити розмір аліментів у заявленому розмірі – 1/6 частина від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, апеляційний суд враховує, що у Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст.80 СК України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду.
При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. 

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін. 

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет у 2025 році» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028 грн. 

З Довідки відділу кадрового забезпечення Управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_5 » № 3316/5/13-2025 від 06.08.2025 року та довідки Пенсійного фонду України від 21.08.2025 р. (форми ОК-7) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює в органах Національної поліції України та сума його фактичного заробітку/доходу за 2024 рік становить 892 667,54 грн., та за сім місяців 2025 року - 385 655,64 грн. Загальна сума фактичного заробітку/доходу відповідача за 2024-2025 роки (за 19 місяців) складає 1 261 721,69 грн., що становить в середньому 66 406,40 грн. на місяць (1 261 721,69 / 19 місяців = 66 406,40 грн.).

З наданих представником відповідача кредитних договорів вбачається, що щомісячний платіж: 
- за кредитним договором від 11.08.2023 року, укладеним з АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на суму 36 000 грн., строком на 36 місяців (до 11.08.2026 р.), складає 1 540 грн. (55440 грн. (загальна вартість кредиту) / 36 місяців = 1 540 грн.); 
- за кредитним договором від 02.06.2023 року, укладеним з АТ КБ «ПриватБанк» на суму 40000 грн., строком на 36 місяців (до 02.06.2026 р.), складає 1 711,11 грн. (61600 грн. (загальна вартість кредиту) / 36 місяців = 1 711,11 грн.) (а.с.73-73 на звороті); 
- за кредитним договором на оплату товару, укладений з АТ «ПУМБ» на підставі заяви №500787670201 від 03.10.2024 р., на суму 22 798 грн., строком на 15 місяців (до 04.01.2026 р.), складає 1 519,82 грн. (22 798 грн. / 15 місяців = 1 519, 97 грн.); 
- за кредитним договором на оплату товару, укладеним з АТ «ПУМБ» на підставі заяви №5001198873701 від 15.06.2025 р., на суму 25 999 грн., строком на 20 місяців (до 15.02.2027 р.), складає 1 299,95 грн. (25 999 грн. / 20 місяців = 1 229,95 грн.); 
- за кредитним договором на оплату товару, укладеним з АТ «ПУМБ» на підставі заяви №5001253596101 від 19.07.2025 р., на суму 23 404 грн., строком на 15 місяців (до 19.10.2026 р.), складає 1 560,22 грн. (23 404 грн. / 15 місяців = 1 560,27 грн.).
Також відповідачем укладено договір фінансового лізингу № ФЛ201901208 від 06.02.2020 року з Державною іпотечною установою на придбання у власність квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та вартість предмета лізингу відповідно до пункту 1.5 договору складає 799 200 грн. Строк дії договору фінансового лізингу визначено до 01.12.2039 року та згідно графіку платежів щомісячний платіж відповідача, як лізингоодержувача, в рахунок погашення вартості житла становить 2 664 грн., та решту платежів сплачує орган забезпечення житлом.
В загальному щомісячні платежі відповідача ОСОБА_2 згідно вищевказаних кредитних договорів та договору лізингу складають щомісячно 10 295,10 грн. (1 540 + 1 711,11 + 1 519,82 + 1299,95 + 1 560,22 + 2 664 = 10 295,10 грн.).

Таким чином, підтверджені щомісячні витрати відповідача ОСОБА_2 складаються з: 1) 10 295, 10 грн. – витрати згідно п`яти кредитних договорів та договору лізингу; 2) 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача – витрати на сплату аліментів на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Острозького районного суду Рівненської області від 13.06.2025 року. 

Визначення розміру аліментів на утримання дружини у частці від доходу відповідача узгоджується з вимогами статті 182 СК України і отримуваний відповідачем дохід є достатнім для забезпечення першочергових життєвих та побутових потреб позивачки.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання, апеляційний суд виходить з того, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, працевлаштований, має стабільний і регулярний дохід, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші неповнолітні та непрацездатні утриманці відсутні, при цьому, він щомісячно несе витрати на погашення заборгованості за кредитними договорами та договором лізингу, а також сплачує аліменти на утримання малолітнього сина, та погоджується із висновком місцевого суду про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і такий розмір не буде надто обтяжливим для нього як платника, при цьому частково задовольнить потребу позивачки в утриманні. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд також враховує принцип, за яким стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, та засади справедливості та розумності з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.