П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29483/25	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОМИР ПАРТС" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року (суддя Харченко Ю.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 30.10.2025) по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОМИР ПАРТС" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

28.08.2025 до Одеського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" надійшов адміністративний позов Одеського ОВФСЗОІ до ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС", у якому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача адміністративно-господарські санкції у розмірі 51999,94 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3250,00 грн. 

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні усіх позовних вимог.
На обґрунтування поданої скарги апелянт зазначив, що у 2024 році товариство мало у своєму штаті працевлаштовану особу з інвалідністю відповідно до наказу про прийняття на роботу від 22.02.2024 №12, яким ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю 3 групи, прийнято на посаду начальника відділу закупівель. Однак, 13.03.2025 вих. №513/05 Одеське ОВФСЗОІ направило товариству претензію, в якій нараховано штрафні санкції за порушення ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". У відповідь на вищевказану претензію 28.05.2025 ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" направило на офіційну електронну адресу відділення Фонду (odessa@ispf.gov.ua) лист-пояснення про наявність в штаті працівника з інвалідністю з підтверджуючими документами та проханням врахувати надану інформацію. За усною інформацію від працівників Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, отриманої в телефонному режимі, зазначений лист ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" було отримано, опрацьовано та погоджено відсутність у діях ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" порушень Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Незважаючи на надані пояснення та копії документів Одеське обласне відділення Фонду звернулося з позовом у даній справі про стягнення адміністративно-господарських санкцій. Оскільки товариство не отримувало від позивача копії позовної заяви з додатками від позивача, про існування даної справи дізнався після отримання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі №420/29483/25, яке підлягає скасуванню з огляду на вищезазначені фактичні обставини справи.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.03.2025 Одеським ОВФСЗОІ складено розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, та розміщено в електронному кабінеті ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Згідно розрахунку середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік - 12 осіб, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення) - 1, фонд оплати праці штатних працівників - 1247998,45, середня річна заробітна плата штатного працівника - 103999,87, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше - 0,00, сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 51999,94.
13.03.2025 Одеське ОВФСЗОІ направило на адресу ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" претензію вх. №513/05 з вимогою сплатити нараховану суму адміністративно-господарської санкції та пені за несвоєчасну сплату.
Оскільки товариство не сплатило у добровільному порядку нараховані суми адміністративно-господарської санкції, Одеське ОВФСЗОІ звернулося до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, оскільки середньооблікова чисельність штатних працівників ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС", що працювали у відповідача за 2024 рік, склала 12 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 1 особа, проте середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 особа та нараховано сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 51999,94 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, гарантії їх рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами врегульовані Законом України від 21 березня 1991 року №875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон №875-XII).
У відповідності до частини першої статті 17 Закону особам з інвалідністю гарантується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою діяльністю та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом, з урахуванням їх індивідуальних програм реабілітації.
Частиною третьою статті 18 Закону встановлено обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі частини 1 ст. 19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за пік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону№875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою статті 19 Закону №875-XII, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Таким чином, Закон №875-XII визначає конкретні та вичерпні положення щодо зарахування виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Враховуючи зміни, визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю" від 18 жовтня 2022 року №2682-ХІ, постановою Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку та Форми надання Пенсійним Фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування" від 10.03.2023 №14-2, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 15 березня 2023 року за №457/39513 (далі - Постанова №14-2) та Порядком надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 року №14-1 та наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 10.03.2023 року №17, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15 березня 2023 року за №456/39512 (далі - Порядок), Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує від Пенсійного Фонду України інформацію: про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону.
Згідно частини 13 статті 19 Закону №2682-ХІ, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону.
Для реалізації даної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про внесення змін до Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності" від 07.04.2023 року №307.
Враховуючи зазначене, програмний комплекс "Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю" Централізованого банку даних з проблем інвалідності забезпечує автоматизоване (без стороннього втручання): опрацювання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності; визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою статті 19 Закону; створення розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону.
Таким чином, розрахунок адміністративно-господарських санкцій виконується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді РDF-файлу за підписом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 4 Порядку).
З огляду на вищезазначене, усі розрахунки сум адміністративно-господарських санкцій здійснюються виключно на підставі даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556 (зі змінами), що надана роботодавцем до контролюючих органів за основним місцем обліку.
Незважаючи на суттєві зміни статті 19 Закону №875-XII щодо виключення обов`язку роботодавців звітування територіальним відділенням Фонду, механізм розрахунку та сплати адміністративно-господарських санкцій та пені, визначений статтею 20 Закону, залишився без змін.
Законом встановлено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
У відповідності до частини першої статті 20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.
Норми закону не ставлять відповідний обов`язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких особа з інвалідністю не може працювати на підприємстві, не встановлюють підстав, за яких роботодавець може бути звільнений від обов`язку виконання нормативу та звільнений від відповідальності за його невиконання. У який спосіб виділяти і створювати місця для працевлаштування особи з інвалідністю, згідно із законодавством, вирішує підприємство.
Відповідно до Порядку №233 нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно - господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу). У випадку, коли строк сплати збігається з вихідним (святковим) днем, то останнім днем граничного строку сплати вважається перший робочий день після вихідного (святкового) дня, а пеня нараховується, починаючи з другого робочого дня після вихідного (святкового) дня.
Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI) встановлює обов`язки платників єдиного внеску (роботодавця), зокрема подання звітності (стаття 6); визначає порядок нарахування та сплати єдиного внеску, що передбачає подання відповідної звітності (стаття 7). Згідно зі статтею 6 Закону №2464-VI, роботодавець (платник єдиного внеску) зобов`язаний подавати достовірну звітність до Пенсійного фонду України, яка включає відомості про працівників, у тому числі осіб з інвалідністю.
Пункт 3 Розділу IV. "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" Положення №10-1 визначає, що відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Такі дані автоматично потрапляють до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
Роботодавець, що виявив помилку в поданій звітності, має право подати уточнюючу звітність до Пенсійного фонду України відповідно до Положення №10-1. Проте, якщо роботодавець подав звітність з неправильною середньообліковою чисельністю штатних працівників або не вказав у звітності працівника з інвалідністю (через помилку чи незнання про наявність у працівника статусу інвалідності) та не уточнив звітність до 10 березня, Фонд має всі підстави вважати, що норматив не виконано, і накласти санкції відповідно до статті 20 Закону №875-XII (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24 квітня 2025 року у справі 280/3642/23).
Відповідно до ч. 13 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" у разі зміни до 31 березня показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що впливають на визначену згідно із частиною дванадцятою цієї статті суму адміністративно-господарських санкцій, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 червня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності формує та надсилає уточнений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій, які визначені у відповідному розрахунку або уточненому розрахунку. Отже, контрольною датою є 31 березня 2025 року.
Відповідальність за повноту, достовірність і своєчасність подання інформації до зазначених реєстрів покладається на роботодавця як джерело такої інформації. Несвоєчасне виправлення помилок у звітності до настання контрольної дати є ризиком роботодавця і не звільняє його від сплати адміністративно господарської санкції, передбаченої статтею 20 Закону №875-XII, навіть якщо фактичні обставини не відповідали поданій звітності (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24 квітня 2025 року у справі 280/3642/23).
Як вбачається з матеріалів справи та визнається апелянтом, ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" в звітах з єдиного соціального внеску за І-IV 2024 року не вказувало про працівників з інвалідністю.
Доказів того, що товариство своєчасно скористувалося правом подати уточнюючу звітність до 31 березня 2025 року матеріали справи не містять.
Між тим, обов`язок роботодавця відповідати за достовірність звітності є ключовим у контексті виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Для уникнення санкцій або успішного їх оскарження роботодавець має забезпечити точність і своєчасність звітності, а в разі помилок - оперативно їх виправити та надати докази виконання нормативу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 квітня 2025 року у справі 280/3642/23, під час судового розгляду суд може врахувати, чи вживав роботодавець заходів для виправлення звітності до моменту накладення санкцій, а не переглядати результат автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
Дана позиція узгоджується з змістом частини тринадцятої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" відповідно до якої зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій.
З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем звіт форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" не подавався, який є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, адже позивачем правомірно застосовано до відповідача адміністративно-господарська санкції.
Щодо наданих апелянтом доказів на підтвердження працевлаштування у 2024 році особи з інвалідністю відповідно до наказу про прийняття на роботу від 22.02.2024 №12, то слід зазначити наступне.
Пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що апеляційний суд здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом.
Межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені статтею 308 КАС України, частиною четвертою якої передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, законодавець імперативно визначив можливість прийняття апеляційним судом доказів, які не були подані до суду першої інстанції, виключно за умови, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як убачається з матеріалів справи, згідно довідки Одеського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження" від 02.09.25 по справі №420/29483/25 (суддя Харченко Ю.В.) було надіслано 04.09.2025 одержувачу ТОВ "ТЕХНОМИР ПАРТС" на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. Документ доставлено до електронної скриньки: 04.09.25 (а.с.24).
Зазначена ухвала в паперовому вигляді була наслана засобами поштового зв`язку "УКРПОШТА" на адресу відповідача рекомендованим повідомлення 05.09.2025.
23.09.2025 відправлення повернуто з відміткою з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 29-33).
Приписами пунктів 2, 5 частини шостої статті 251 КАС України, визначено, що днем вручення судового рішення є:
- день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином судом першої інстанції було дотримано права відповідача визначеними законом процесуальними правами, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи; подавати докази; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тощо.
Проте під час розгляду справи відповідач своїми правами та обов`язками не скористався, в тому числі відзиву на позовну заяву з відповідними доказами не подав.
Ураховуючи наведене, а також те, що апелянтом не зазначено причин неможливості подання доказів, доданих до апеляційної скарги, до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, подані відповідачем на стадії апеляційного розгляду справи докази не можуть бути прийняті судом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, яке ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не встановлено.
З огляду на що підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОМИР ПАРТС" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною четвертою та пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов