Справа № 643/19872/25
Провадження № 3/643/8/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06.05.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
04.11.2026 о 22-55 год. у м. Харкові по вул. Валентинівська, 45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KUK IRIN G3 PRO» ( не зареєстрований), з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 7510 AR ML 0280 та проведення такого огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що 04.11.2025 поставив автомобіль у гараж та з гаражу приїхав на самокаті в магазин, який належить його батьку. Самокат залишив на вулиці, а сам зайшов у магазин. Приблизно через 3-4 хв. у магазин зайшли 3 співробітника поліції, які почали питати чи вживав він спиртне і вимагати документи. Потім поліцейські витягли ОСОБА_1 з магазину, щоб встановити його особу і в подальшому склали протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що не був учасником дорожнього руху, оскільки приїхав на самокаті і саме через це відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Допитана у якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що 04.11.2025 приблизно о 22:30 вона була на роботі в магазині, який належить батьку її чоловіка – ОСОБА_1 . У цей час в магазин приїхав з гаражу її чоловік на електросамокаті, залишив самокат біля магазину та зайшов у приміщення. Приблизно через 3-5 хв. до магазину зайшли троє співробітників поліції, які стали казати, що її чоловік п`яний. ОСОБА_1 відповів працівникам поліції, що не вживав алкогольні напої та знаходиться у тверезому стані. Співробітники поліції почали витягувати чоловіка з магазину на вулицю. Її хтось вдарив і вона викликала швидку, тому як складали протокол стосовно ОСОБА_1 вона не бачила.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що 04.11.2025 він заїхав в магазин свого знайомого ОСОБА_1 , де чекав останнього у приміщенні. Приблизно о 22:30 він приїхав, зайшов до магазину та сів на стілець, а сам свідок стояв біля дверей. Приблизно через 1-2 хв. в магазин увірвалися двоє поліцейських, третій стояв на вулиці. Вони відштовхнули його та дружину ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , а від останнього почали вимагати, щоб він вийшов на вулицю. Вже на вулиці свідок зрозумів, що ОСОБА_1 обвинувачують у тому, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Дівчина-поліцейська, яка сиділа в авто щось писала. Він двічі викликав поліцію, щоб вони припинили дії працівників поліції, які були біля магазину. На претензії поліцейських про вживання ОСОБА_4 алкоголю він відповів «Я випив, але вже тут». 
Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що працює поліцейським в УПП в Харківській області,1 батальйон, 5 рота. У складі автопатруля з 4х поліцейських він знаходився на чергуванні. ОСОБА_1 їхав на ТЗ і зупинившись зайшов до магазину, а вони зайшли слідом, перед цим увімкнувши проблескові маячки на патрульному автомобілі. Маячки вони увімкнули через те, що водій самоката порушив п. 11.13 ПДР України, а саме рухався на транспортному засобі по пішохідній доріжці. Оскільки було виявлено більш тяжке правопорушення, а саме керування ТЗ з ознаками сп`яніння, постанова за керування ТЗ по пішохідній доріжці винесена не була. Факт керування електросамокатом ОСОБА_1 був зафіксований відеореєстратором автомобіля. В магазині були ОСОБА_1 , його дружина та знайомий, а також інші особи. ОСОБА_1 свідок впізнав як особу, яка керувала електросамокатом. Поліцейським намагалися зашкодити увійти до магазину, а коли вони все ж зайшли, він помітив у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці. Сам ОСОБА_1 не заперечував, що керував електросамокатом, а лише обурювався та дивувався тим, що у нетверезому стані не можна керувати самокатом. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
Згідно з п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року (Інструкція).
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно доп.п.6,7 розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі-спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря -фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 8, 9 Розділу ІІ Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що законом передбачений чіткий порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, вказаний огляд проводиться в закладах охорони здоров`я у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди з його результатами.
Даний порядок був дотриманий працівниками поліції в повному обсязі.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписами із камери поліцейських. (диск АЛ 10580 ЕПР1 503602, 22 год., 55 хв). Працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 наслідки такої відмови. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт відмови, обґрунтувавши його тим, що не вважає себе учасником дорожнього руху.
Тобто, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з дотриманням вимог чинного законодавства, була надана можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку, на що останній відмовився.
Крім того, незважаючи на невизнання своєї вини  ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, яке мало місце 04.11.2025 о 23-18 год. також підтверджується наступними доказами:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 503602 від 04.11.2025, відповідно до якого  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі;
- Направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції;
- Актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. 
-відеозаписом з бодікамери поліцейських.
- рапортом поліцейського.
На судовий розгляд справи захисником ОСОБА_1 – адвокатом Задніпровським О.О. не надано суду належних, допустимих, достатніх доказів, котрі б спростували його вину у вчиненні даного правопорушення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, захисником не наведено і при розгляді справи не встановлено. 
Суд критично оцінює надані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснення в якості свідків, на підтвердження доводів ОСОБА_1 оскільки такі суперечать встановленим у справі обставинам, і спростовуються сукупністю інших доказів, що містяться у справі, зокрема відеозаписами, протоколом про адміністративне правопорушення. 
Крім того, свідок ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_3 знаходиться у дружніх стосунках з ОСОБА_1 , тому надані ними пояснення суд оцінює як сприяння для уникнення ОСОБА_1 негативних правових наслідків, обумовлених притягненням його до адміністративної відповідальності. Окрім того, пояснення вказаних свідків не спростовують як факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом так і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння
Також судом не встановлено порушення поліцейським процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення
Щодо думки ОСОБА_1 стосовно того, що він не є учасником дорожнього руху, оскільки керував самокатом, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб – це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Пункт 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначає, що електричний колісний транспортний засіб – це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2023 р. у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підпунктом «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не виключно механічним.
Таким чином, водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати будь-яким транспортним засобом, автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України. Тому обсяг адміністративної відповідальності водія електричного самоката, електричного велосипеда, електричного скутера, гіроскутера за ст. 130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв механічних транспортних засобів.
Суд звертає увагу, що на відеозаписі з бодікамери поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 зайшов до магазину, а через 3 хв. туди зайшли поліцейські ( диск АЛ 10580 ЕПР1 503602, 22 год., 35 хв., 56 сек.) Сам ОСОБА_1 факт керування електросамокатом не заперечував. Припущення ОСОБА_1 щодо неправомірної поведінки працівників поліції у приміщенні самого магазину суд у рамках даної справи не розглядає.
Оцінивши всі зібрані та перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, не вбачаючи підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 665,60 грн. 
Керуючись ст. 33-35, 40-1,130, 284 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (код за ЄДРПОУ)37874947; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО)899998; рахунок отримувачаUA168999980313020149000020001; код класифікації доходів бюджету 21081300).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова – особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

Суддя В.О. Афанасьєв