ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 757/40170/24-ц
провадження № 61-163св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціальні кореспонденти», 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальні кореспонденти» та  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шевчук Олексій Анатолійович, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року у складі судді Литвинової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Невідомої Т.О., Нежури В. А., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2024 року    ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальні кореспонденти» (далі - ТОВ «Спеціальні кореспонденти», Товарситво), у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 26 вересня 2024 року, просила:
визнати опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_7» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «Спеціальні кореспонденти» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8/ інформацію, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_4» такою, що висловлена в принизливій формі, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки;
стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі по 1,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що    ОСОБА_1 є українською журналісткою, із значною кількістю споживачів інформації, яка виступає продуктом її професійної діяльності. На її особистий профіль у соціальній мережі «Фейсбук»підписано біля 40 тисяч користувачів. За версією журналу «Фокус» вона посіла НОМЕР_1 у рейтингу «100 найвпливовіших жінок України» за 2021 рік. 
Позивачка пояснила, що утравні 2022 року, тобто через три місяці після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, в той час коли чоловік позивачки став на захист Батьківщини, а вона залишилась одна з трьома дітьми в Києві, щодо неї почалася низка інформаційних атак, в тому числі з боку українських блогерів і журналістів, яка триває і по цей час.
Вказувала, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 опублікував допис в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_7» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розмістив скріншоти публікацій позивачки у соціальній мережі «Фейсбук» з власним коментарем: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 опублікував допис в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 , де зробив репост допису ОСОБА_2 в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_7»за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розміщено скріншоти публікацій позивачки у соціальній мережі «Фейсбук» з власним коментарем ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». 
ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідачем ТОВ «Спеціальні кореспонденти» опубліковано статтю під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_9», наступного змісту: «Телеграм-канали «ІНФОРМАЦІЯ_7» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 наводять скріни, де ОСОБА_6 пише про затримання ОСОБА_7 , а також скріни з телеграм-каналу ОСОБА_13. В своїх публікаціях в телеграм-каналах вони називають ОСОБА_8 руснею».
Позивачка вважала, що поширена відповідачамиінформація наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_4» є такою, що висловлена в принизливій формі, тобто є такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію.
У зв`язку з цим вважала, що на відповідачів має бути покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25 грудня 2024 року роз`єднано позовні вимоги    ОСОБА_1 до відповідачів   ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ТОВ «Спеціальні кореспонденти» у самостійні провадження.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року, позов   ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди послалися на те, що інформація, яку бажає спростувати позивачка, не містить фактичних даних, а є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню відносно їх правдивості.

Враховуючи те, що    ОСОБА_9 не доведено, що поширена інформація є недостовірною, а оціночні судження не підлягають спростуванню, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, суди зазначили, що ОСОБА_10 є медійною активною особою, в силу своєї діяльності відіграє важливу роль у суспільному житті, а відтак є публічною особою, межа допустимої критики щодо якої є значно ширшою, ніж щодо окремої пересічної особи. Тому позивачка мала б усвідомити, що вона самостійно та свідомо відкриває себе для критики, яка у демократичному суспільстві може цілком правомірно здійснюватися у формі, яка не є обов`язково приємною, навіть шокуючою. Вона мала бути готовою до того, що критика на її адресу може бути зроблена у спосіб та за стилем, які не будуть схвальними для неї.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
05 січня 2026 року ТОВ «Спеціальні кореспонденти» через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року.
В касаційній скарзі відповідач просить суд оскаржувані судові рішення змінити в частині мотивів відмови у позові, посилаючись на те, що Товариство не є особою, яка повинна відповідати за поширення оспорюваної інформації. 
08 січня 2026 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Шевчука О. А. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргоюна рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року.
В касаційній скарзі представник позивача просить суд скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга позивачки мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухваленісудами попередніх інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалами Верховного Суду від 23 січня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ТОВ «Спеціальні кореспонденти» та  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник- адвокат Шевчук О. А., на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року, постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року та витребувано матеріали цивільної справи.

18 лютого 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Згідно розпорядження в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Інни Андросюк від 04 червня 2026 року № 635/0/226-26 про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю. на підставі службової записки Секретаря Другої судової палати Зайцева А. Ю. справу № 757/40170/24-ц (провадження № 61-163св26) призначено судді-доповідачеві Коротенку Є. В., у складі колегії суддів: Воробйова І. А., Зайцев А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи
Судами встановлено, що 01 липня 2024 року ОСОБА_2 опублікував допис в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_7» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розмістив скріншоти публікацій       ОСОБА_11 у соціальній мережі «Фейсбук» з власним коментарем: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 опублікував допис в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 , де зробив репост допису ОСОБА_2 в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_7»за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розміщено скріншоти публікацій       ОСОБА_11 у соціальній мережі «Фейсбук» з власним коментарем ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_4». 
ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 ТОВ «Спеціальні кореспонденти»опубліковано статтю під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_9», наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_10».
Згідно висновку спеціаліста ОСОБА_12 «За результатами проведення лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження» від 14 жовтня 2024 року, наданого на підставі звернення адвоката Шевчука О. А., опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «Спеціальні кореспонденти» інформація за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 має виражений зневажливий та образливий характер, є негативною та такою, що висловлена в принизливій формі, принижує честь, гідність та завдає шкоду діловій репутації ОСОБА_1 . 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні брати до уваги те, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частини перша, друга статті 48 ЦПК України).
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). 

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) викладено висновок про те, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу.  Згідно з усталеною практикою у сфері реєстрації і користування доменними іменами у мережі Інтернет, власником веб-сайту може бути інша особа, ніж реєстрант доменного імені, яким адресується такий веб-сайт. У таких випадках, власник веб-сайту визначається у договорі, укладеному з реєстрантом доменного імені. Інформація щодо власника веб-сайту може бути отримана у хостинг-провайдера веб-сайту.

Судами встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «Спеціальні кореспонденти» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 опубліковано статтю під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_9», наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_11».

Разом із тим, переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не встановив, хто є власником веб-сайту за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , та, як наслідок, не проаналізував та не встановив, хто є належним відповідачем / співвідповідачем за позовними вимогами у даній справі. 

При цьому апеляційним судом не конкретизовано, який саме статус у ТОВ «Спеціальні кореспонденти»: як автора відповідного інформаційного матеріалу чивласника веб-сайту, або автора матеріалу та власника веб-сайту одночасно. 

Суд касаційної інстанції, в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України не може самостійно встановлювати або (та) вважати доведеними обставини.
За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановленні фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальні кореспонденти» та    ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шевчук Олексій Анатолійович, задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року скасувати.

Справу за позовом   ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальні кореспонденти» про захист честі, гідності, ділової репутації, шляхомвизнання інформації такою, щовиражена у принизливій формі, відшкодування моральної шкоди, направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий  М. Є. Червинська

Судді: І. А. Воробйова 

А. Ю. Зайцев 

Є. В. Коротенко 

В. М. Коротун