606/753/26 

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2026 року м. Теребовля 

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Ромазан Л.С., за участю секретаря судового засідання Будз М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 615359472 від 29.12.2021 у розмірі 26 947,05 грн., понесених судових витрат у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 615359472 на суму 6 200,00 грн. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання надати грошові кошти виконало в повному обсязі, перерахувавши ОСОБА_1 через банк провайдер грошові кошти в сумі 6 200,00 грн. В подальшому, ОСОБА_1 збільшила суму кредиту до 12 500,00 грн. Однак, отримавши від кредитодавця грошові кошти, відповідач належним чином не виконувала умови договору, не сплачувала платежі, у зв`язку із чим у неї утворилась прострочена заборгованість за вказаним кредитним договором.
28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, на підставі якого ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01, на підставі якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 11.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, на підставі якого ТОВ "ФК "ЕЙС" набуто право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 26 947,05 грн.
Таким чином, оскільки відповідач має непогашену заборгованість, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 615359472 від 29.12.2021 у розмірі 26 947,05 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Ухвалою суду від 01.05.2026 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази. Запитувана інформація надійшла до суду 28.05.2026.
07.05.2026 за допомогою системи «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона не заперечує факту отримання кредитних коштів та виникнення заборгованості за кредитним договором, однак вважає заявлену до стягнення суму надмірною та неспівмірною із сумою фактично отриманого кредиту. Посилається на скрутне матеріальне становище, пов`язане з утриманням п`ятьох малолітніх дітей, перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, відсутністю постійного доходу та вимушеним перебуванням за кордоном у зв`язку з воєнними діями в Україні. Просить суд врахувати зазначені обставини, зменшити розмір відсотків та судових витрат, відмовити у стягненні або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, а в разі задоволення позову, надати розстрочку виконання рішення суду. Розгляд справи просить проводити з повідомленням сторін.
Представник позивача подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтверджуються наданими доказами. Представник позивача вказала, що кредитний договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог законодавства, відповідач отримала кредитні кошти та погодилась з умовами договору, зокрема щодо розміру та порядку нарахування процентів. Зазначила, що розрахунок заборгованості є правильним та підтверджується матеріалами справи, а нарахування процентів після спливу строку кредитування є правомірним та відповідає умовам договору і нормам ст. 625 ЦК України. Крім того, вказала, що доводи відповідача щодо неспівмірності заборгованості є безпідставними, оскільки умови договору є справедливими та погодженими сторонами, а відповідач частково виконувала зобов`язання. Окремо зауважила, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими та співмірними, а тому підлягають стягненню з відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явиласья, в прохальній частині позову вказала проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.12.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 615359472 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV2U6C2, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на суму 12 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надав позичальнику перший транш кредиту за договором в сумі 6 200,00 грн. одразу після укладення договору, який вона повинна була повернути 28.01.2022. 
Крудитний договір був укладений в електронній формі, що відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» відповідає вимогам закону.
Згідно із заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 29.12.2021, відповідачем був вказаний номер картки НОМЕР_1 для отримання кредитних коштів.
З платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 7b0ef2dd-ec62-4324-afe5-ee5a8576c636 слідує, що 29.12.2021 на картку №  НОМЕР_1 було зараховано 6 200,00 грн., в призначенні платежу зазначено: "згідно із договором № 615359472 від 29.12.2021, ОСОБА_1 , код 3237404167 для зарахування на платіжну картку 5168-74ХХ-ХХХХ-7968, без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer".
З платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 0b93dd1b-d672-4fae-8f4a-bfe7c636db02 випливає, що 29.12.2021 на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-7968було зараховано ще 6 300,00 грн. кредитних коштів. В призначенні платежу зазначено: "згідно із договором № 615359472 від 29.12.2021, ОСОБА_1 , код 3237404167 для зарахування на платіжну картку  НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer".
З відомостей АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та виписки по карті слідує, що за період з 29.12.2021 по 07.01.2022 на картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) надійшло два платежі на суму 6 200,00 грн та на суму 6 300,00 грн.
Згідно з випискою з особового рахунку, наданої ТОВ "ФК "ЕЙС" за кредитним договором № 615359472, станом на 26.12.2025 заборгованість за вказаним договором не погашена і складає 26 947,05 грн., з яких 12 500,00 грн. прострочене тіло кредиту; 14 447,05 грн. прострочені відсотки за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості, який виконано первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 05.05.2022 становить 26 947,05 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу.
28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому, інші умови договору залишилися без змін. Надалі, 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору факторингу до 31.12.2024. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 615359472, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 26 947,05 грн, яка складається із 12 500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 14 447,05 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Указаний реєстр містить електронні печатки та підписаний електронними підписами клієнта та фактора.
Згідно із розрахунком заборгованості, який виконано ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 20.12.2023 становить 26 947,05 грн.
30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з витягом із Реєстру права вимоги № 2 від 20.12.2023, клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 615359472, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 26 947,05 грн., яка складається із 12 500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 14 447,05 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.
11.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, згідно з умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно зь додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору факторингу).
Згідно з витягом з Реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило факторові ТОВ "ФК "ЕЙС" право вимоги за кредитним договором № 615359472, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 26 947,05 грн., яка складається із 12 500,00 грн - прострочене тіло та 14 447,05 грн. прострочені відсотки за користування кредитом. Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.
Відповідно до акту прийому передачі боржників за договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 55 036, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 11/07/25-Е від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 996 505 058,33 грн. Реєстр боржників передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, будь яких зауважень до зазначеного реєстру немає.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну абоприпинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як випливає із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 29.12.2021 підписано кредитний договір шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
В силу вимог частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
В силу вимог частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув ( постанова ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19).
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постановиВерховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог законодавства між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за № 615359472 від 29.12.2021.
В силу вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до статей 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики
Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошовікошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що відповідач, порушуючи умови кредитного договор,у своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" не повернула.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами в період з 29.01.2022 по 05.05.2022 здійснено поза межами узгодженого між сторонами строку кредитування.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд зазначає, що позивач у позовній заяві не заявляє вимоги в порядку частини другої статті 625 ЦК України та не наводить розрахунку заборгованості за вказаною нормою за процентами за відповідний період прострочення грошового зобов`язання після закінчення дії кредитного договору, що не може вважатись пред`явленням позову про стягнення процентів, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України прощомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надаєтьсятакий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
Як визначено умовами п.1.1, 1.3 кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12 500,00 грн. Кредитодавець надав позичальнику перший транш за договором в сумі 6 200,00 грн., одразу після укладення договору, який мав бути повернутим до 28.01.2022.
Разом з тим, у п.1.8 кредитного договору сторони погодили, що встановлений у п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду.
Докази виконання ОСОБА_1 умов п.1.8. кредитного договору у матеріалах справи відсутні, а отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним - до 28.01.2022.
Пунктом 1.9.3 кредитного договору передбачено, якщо позичальник користується кредитом без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту, за кожний день користування ним (базова процентна ставка).
Отже, з врахуванням наведених вимог закону, правових висновків Верховного Суду та фактичних обставин справи, суд враховує здійснені відповідачем часткові платежі на загальну суму 1 530,00 грн., які підлягають зарахуванню в рахунок погашення нарахованих процентів за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором № 615359472 від 29.12.2021 в розмірі 18 845,00 грн, що складається із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 500,00 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 6 345,00 грн (з розрахунку 12 500,00 грн (сума кредиту) * 30 (строк кредиту) * 2,10 % (відсоткова ставка, визначена в пункті 1.9.3 договору).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Суд також враховує, що відповідно до укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який було пролонговано на підставі додаткових угод № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до даного договору (строк договору пролонговано до 31.12.2024) та який на момент укладання кредитного договору був чинним, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Надалі, на підставі договорів факторингу право вимоги до відповідача перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС».
Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 615359472 від 29.12.2021.
Так, відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року, справа №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у доведеному розмірі 18 845,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 12 500,00 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 6 345,00 грн. Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.
Крім того, дослідивши відзив відповідача на позовну заяву та відповідь на відзив, суд зазначає, що факти укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявності заборгованості за основною сумою боргу відповідачем фактично не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.
Доводи відповідача щодо складного матеріального становища, наявності на утриманні малолітніх дітей, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження дітей, перебування за кордоном у зв`язку з воєнними діями та інших життєвих обставин, безумовно свідчать про складність її сімейного становища, однак самі по собі не є юридично значимими обставинами для звільнення від виконання грошового зобов`язання, передбаченого умовами кредитного договору, відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України. Такі обставини не впливають на сам факт наявності та обсяг грошового зобов`язання.
Щодо доводів про неправомірність нарахування процентів, суд виходить із того, що право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом обмежується умовами кредитного договору та строком його дії. Після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування процентів як плати за користування кредитом не здійснюється, а правові наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання регулюються положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.
Водночас, перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог у частині нарахування процентів, суд виходить із меж заявленого періоду та умов договору, у зв`язку з чим не приймає до стягнення нарахування процентів поза межами узгодженого сторонами строку кредитування, оскільки такі нарахування виходять за межі правового режиму користування кредитом та не підтверджені належним правовим обґрунтуванням у межах позовних вимог.
Таким чином, доводи сторін оцінюються судом у сукупності з матеріалами справи, при цьому відповідь на відзив позивача узгоджується з встановленими судом фактичними обставинами частково, у тій мірі, в якій вона стосується правомірності укладення договору, отримання кредитних коштів та розміру заборгованості в межах строку кредитування
Щодо вимоги у позовній заяві представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Правнича допомога позивачу надавалася адвокатським бюро "Соломко та партнери" на підставі договору про надання правової допомоги від 20.08.2025 за № 20/08/25-01 та додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги.
Вартість послуг згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025) стосовно боржника ОСОБА_1 складає 7 000,00 грн. та полягає у вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , складанні позовної заяви щодо стягнення заборгованості з Томків М.Б., підготовки адвокатського запиту та підготовки і подання клопотання про отримання інформації.
Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду, розмір заявлених витрат на правову допомогу є підтвердженим.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК України).
З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України та з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову (69,93%), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно: судового збору в розмірі 1 861,81 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 895,10 грн.
Також суд на час розгляду справи по суті не вбачає підстав для розстрочення виконання судового рішення, оскільки позивачем у повній мірі не доведено обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим. 
Керуючись статтями 12, 13, 76, 141, 258-259, 263-265, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 615359472 від 29.12.2021 в сумі 18 845 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12 500,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 6 345,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судовий збір у розмірі 1 861 (одна тисяча вісімсот шістдесят одна) грн. 81 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 895 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 10 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС«ЕЙС», місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л.С. Ромазан