Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/166/26
Провадження № 2/348/627/26

21 квітня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді Бурдун Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,
представника позивача - адвоката Пленюк М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пленюк М.Д., звернулася до суду з позовом до Івано-Франківської міської громади про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилися земельні ділянки, які належали йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 035531 від 12.05.1999 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю позивачки. ОСОБА_2 , якому належали земельні ділянки, є батьком ОСОБА_4 , та, відповідно, дідусем позивачки. Після смерті ОСОБА_2 фактично спадщину прийняла його дочка ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла дочка ОСОБА_1 (позивачка), яка постійно проживала зі своїм дідусем та своєю матір`ю. Спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час відкриття спадщини, дочка ОСОБА_1 постійно проживала з мамою, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 1286 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Земельні ділянки з кадастровими номерами 2624086800:03:001:0329; 2624086800:03:003:0351; 2624086800:04:002:0451; 2624086800:02:001:0207 були постійно у користуванні сім`ї ОСОБА_5 . 
22 січня 2026 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О. видано постанову №4/02-31 від 22.01.2026 року про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки неможливо з огляду на те, що рішення про передачу чотирьох земельних ділянок, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 її матері ОСОБА_4 , яка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав на них після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька, ОСОБА_2 . 
Враховуючи те, що покійна дочка ОСОБА_3 спадщину прийняла, на законних підставах постійно користувалася земельними ділянками, але за життя не отримала правовстановлюючий документ, а її дочка ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після своєї матері, не змогла переоформити спадщину на спірні земельні ділянки. Позивачка позбавлена можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку та змушена звернутися за захистом до суду. На підставі наведеного позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельні ділянки: з кадастровими номерами: 2624086800:03:001:0329; 2624086800:03:003:0351; 2624086800:04:002:0451; 2624086800:02:001:0207, з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Івано-Франківської ОТГ у с. Тисменичани Івано-Франківської області.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Копія спадкової справи №22/2024 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 надійшла до суду 09.02.2026.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2026 по справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що дід позивача ОСОБА_2 є власником чотирьох земельних ділянок. Мати позивачки фактично прийняла спадщину, так як спільно проживала зі спадкодавцем, але юридично спадщину не оформила, проте, користувалася даними земельними ділянками. Інших спадкоємців немає, батько позивача помер. Рішення виконкому щодо роздержавлення та приватизації земель прийнято за життя ОСОБА_2 , Державний акт отримала мати позивача ОСОБА_4 вже після його смерті. У списках на розпаювання зазначене прізвище ОСОБА_2 .
Представник відповідача Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі представника. При винесенні рішення покладався на розсуд суду, за умови доведення обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та серії НОМЕР_2 , витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030460908 від 21.04.2021 та № 00030461768 від 21.04.2021 (а.с.8-11,69,70).
Дід позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.03.1996 (а.с.9 зворот,61,69).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 63/128-15/35в від 09.04.2026 вбачається, що згідно проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Тисменичанської сільської ради народних депутатів за 1996 р. та договору державно госпрозрахунково проектно-виробничого бюро № 31/95 від 15.11.1995 ОСОБА_2 , жителя с. Тисменичани, було внесено до списку пенсіонерів, які мають право на приватизацію землі на території Тисменичанської сільської ради. Порядковий номер 142 (а.с.180).
У списку осіб, які мають право на приватизацію землі на території Тисменичанської сільської ради під номером 142 зазначено: « ОСОБА_2 , 49, 3, 0,16» (а.с.180-181 зв.).
На підставі рішення Тисменичанської сільської ради народних депутатів від 18 березня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 035531 (а.с.12, 12 зворот,98).
Згідно Витягів з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: 2624086800:03:001:0329; 2624086800:03:003:0351; 2624086800:04:002:0451; 2624086800:02:001:0207, загальною площею 0,89 га, розташованих на території Тисменичанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 035531 виданого 12.05.1999 Тисменичанською сільською радою народних депутатів на підставі рішення тієї ж сільської ради від 18 березня 1999 року (а.с.14-29, 99-122).
Згідно довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості загальна оціночна вартість чотирьох земельних ділянок станом на 26.01.2026 становить 368710,71 грн (а.с.32-39).
Після смерті ОСОБА_2 фактично спадщину прийняла його дочка (мати позивача) ОСОБА_3 .
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена Надвірнянською державною нотаріальною конторою 15.12.2003, номер у Спадковому реєстрі № 3140138, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_4 (а.с.62-63).
Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 грошовий вклад з компенсацією та індексацією по рахунку № НОМЕР_4 в Надвірнянському відділенні Ощадного банку № 6346/34 (а.с.66).
Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_5 (а.с.52).
Після смерті матері ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 (позивачка), яка постійно проживала з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 237/128-14-13в від 24.09.2024 (а.с.53).
З метою оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_4 позивач 22.01.2026 звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину у виді земельних ділянок, які мати прийняла, але не оформила спадкових прав після смерті її батька ОСОБА_2 (а.с.165).
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78560135 від 01.10.2024 року, Спадкова справа (номер у спадковому реєстрі 73059216) після смерті спадкодавця ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована приватним нотаріусом Бородовською Н.О. 01.10.2024 року (а.с.13).
22 січня 2026 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О. видано постанову №4/02-31 від 22.01.2026 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки неможливо, з огляду на те, що рішення про передачу чотирьох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,0670 га, кадастровий номер 2624086800:03:001:0329; земельної ділянки площею 0,2540 га, кадастровий номер 2624086800:03:003:0351; земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер 2624086800:04:002:0451; земельної ділянки площею 0,4990 га, кадастровий номер 2624086800:02:001:0207; прийнято Тисменичанською сільською радою народних депутатів після смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно і Державний акт на право приватної власності на землю виданий 12.05.1999 року, тобто після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 . Отже, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані вище земельні ділянки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 матері, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була єдиною спадкоємицею, яка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав на них після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 її батька, ОСОБА_2 , немає правових підстав (а.с.31,166). 
Отже, мати позивача ОСОБА_4 , а в подальшому і позивач ОСОБА_1 постійно користувалися вищезазначеними земельними ділянками, однак позивач не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів.
Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 24.02.2011 (а.с.72, 78 зворот). На час його смерті з ним разом були зареєстровані, зокрема: ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 (а.с.74).
Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 по 1 /2 частці у праві власності на земельні ділянки, з кадастровими номерами: 2624086800:03:001:0326, 2624086800:04:002:0452, 2624086800:03:003:0353, 2624086800:02:002:0108, загальною площею 0,8569 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані за межами н.п. с. Тисменичани Івано-Франківського району Івано-Франківської області, які мати прийняла, але не оформила спадкових прав після смерті її чоловіка (батька позивача) ОСОБА_7 (а.с.133-134, 142-152,153-161).
При вирішенні даних правовідносин суд застосовує такі норми права.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилась у 1996 році.
Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час смерті ОСОБА_2 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з вимогами п. 1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Законом України 2498-VIII від 10 липня 2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", що набрав чинності 01.01.2019 року, вказаний Закон "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" N 899-IV було доповнено статтею 14-1, згідно з якою повноваження щодо організації розподілу земель, що залишилися у колективній власності, залишені за сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.
Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.03.2020 у справі №396/1683/18-ц9 якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право на спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». За змістом ст.22, 23 ЗК України в редакції 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до п. "г" ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Перелік документів передбачений в статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До них належать: документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Підставою для державної реєстрації права власності, відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, проводиться нотаріусом після подачі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. 
Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. 
В даному випадку, спадкодавця ОСОБА_2 було внесено до списку пенсіонерів, які мають право на приватизацію землі на території Тисменичанської сільської ради під порядковим номером 142. 
Як слідує з вищенаведених норм права член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, (в тому числі пенсіонер), набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта та не залежить від неотримання такою особою з різних причин сертифікату на право на земельну частку (пай).
Отже, ОСОБА_2 за життя було внесено до списку пенсіонерів, які мають право на приватизацію землі, тому він набув право на земельну частку (пай). Проте, Державний акт про право приватної власності на землю площею 0,88 був отриманий спадкоємцем (його дочкою) ОСОБА_4 після його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_9 на підставі рішення Тисменичанської сільської ради народних депутатів від 18 березня 1999 року, також за її заявою вироблено кадастрові №№ 2624086800:03:001:0329; 2624086800:03:003:0351; 2624086800:04:002:0451; 2624086800:02:001:0207, на ці чотири земельні ділянки (земельний пай), конкретизовано їх місцезнаходження за діючою системою координат, та проведена оціночна вартість земельних ділянок.
Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_4 фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав на земельні ділянки, після його смерті вона постійно користувалася даними ділянками, обробляла їх та підтримувала у належному стані. Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 грошовий вклад з компенсацією та індексацією по рахунку № НОМЕР_4 в Надвірнянському відділенні Ощадного банку № 6346/34.
В подальшому, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 (позивачка), яка постійно проживала зі своїм дідусем ( ОСОБА_2 ) та своєю матір`ю ОСОБА_4 . 
Отже, мати позивача ОСОБА_4 , а в подальшому і позивач ОСОБА_1 постійно користувалися вищезазначеними земельними ділянками, однак на теперішній час позивач не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів.
Відповідно до п. 6 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, не можуть бути позбавлені права переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У даному випадку позивачка, успадкувавши право власності на земельну ділянку, відповідно до Перехідних положень ЗК України, повинна переоформити у встановленому порядку право власності на земельну ділянку.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач як єдина спадкоємиця позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим звернення позивача до суду з вимогою про визнання права на земельні ділянки (паї) є належним способом захисту її порушених спадкових прав. 
Дослідженими в судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджується, що позивач ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняла спадщину після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка, в свою чергу була єдиною спадкоємицею, та фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав на земельні ділянки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 її батька ОСОБА_2 .
З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що право позивача на спадщину може бути захищеним лише в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на чотири земельні ділянки, загальною площею 0,89 га, розташовані на території Івано-Франківської ОТГ у с. Тисменичани Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Бурдун Т.А. на лікарняному у період з 29.04.2026 по 08.05.2026; 09.05.2026 та 10.05.2026 - вихідні дні, тому повний текст рішення складено 11.05.2026.

Керуючись ст.ст.11-13, 78-81, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну ділянку площею 0,0670 га, кадастровий номер - 2624086800:03:001:0329; земельну ділянку площею 0,2540 га, кадастровий номер - 2624086800:03:003:0351; земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер - 2624086800:04:002:0451; земельну ділянку площею 0,4990 га, кадастровий номер - 2624086800:02:001:0207, цільове призначення 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Івано-Франківської ОТГ у с. Тисменичани Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської облсті, ЄДРПОУ 33644700, адреса місця знаходження: 76004, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21.
Повний текст рішення складено 11.05.2026 року.

Суддя Т.А.Бурдун