Справа № 559/1211/25 
Провадження № 1-кп/559/35/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року  м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження №12025181040000111 від 02.03.2025, №12025181040000237 від 18.05.2025 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого на час подій і військовослужбовця ЗСУ на час розгляду справи, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимого, -
з участю: зі сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого релігійної громада Свято-покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И В:
1. ОСОБА_3  01 березня 2025 року близько 23 год., керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом відкриття дверного засуву, проник до гаражного приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки, з метою уникнення звуку запуску двигуна, власноруч виштовхав автомобіль марки «ЗАЗ TF699P», номер кузова НОМЕР_1 , синього кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 100810,63 грн., за територію цього господарства, в результаті чого незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_9 . Після залишення вищевказаної території господарства ОСОБА_3 , шляхом запуску двигуна ключем запалювання, що знаходився в замку запалювання, почав рух автомобілем марки «ЗАЗ TF699P», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та поїхав у с. Пирятин Дубенського району Рівненської області, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд до моменту, коли його зупинили працівники поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому з проникненням у приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України. 
2.Крім того, ОСОБА_3 у період дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, дію якого продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 09.05.2025, близько 20 години, проник на територію церкви, що розташована по вул. Дружби, 23 в селі Великі Сади Дубенського району Рівненської області, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, із метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вхідних дверей, незаконно проник у приміщення церкви, звідки викрав чотири напрестольні хрести, вартістю 3960 грн. 99 коп., та грошові кошти в сумі 2000 грн. із церковної каси.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, 14.05.2025 в вечірню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, проник на територію церкви, що розташована по АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вхідних дверей, незаконно проник у приміщення церкви, звідки викрав тепловентилятор електричний, марки «VITALS», моделі «ЕН-23», вартістю 1560,00 грн. У подальшому, ОСОБА_3 залишив територію церкви й таким чином перевів викрадене майно в своє протиправне володіння та отримав можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим спричинив релігійній громаді Свято - покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Великі Сади Дубенського району матеріальну шкоду на загальну суму 7520 грн. 99 коп.
Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене з проникненням у інше приміщення і в умовах воєнного стану. 
З врахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_3 . 
Допитаний у судовому засіданні (дистанційно) обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаюється. Перший епізод було вчинене в стані алкогольного сп`яніння. Вже до всього цього відноситься дуже погано, став на шлях виправлення й на захист Держави, буде краще, щоб він захищав свою країну, ніж бути в тюрмі, більше такого не повториться. Був неправий. В обвинувальних актах все вказано правильно, всі фактичні обставини справи визнає, там нічого не дописано, всі епізоди його. Добровільно пішов на службу ЗСУ за контрактом, зараз йому 21 рік, бо краще захищати Україну, ніж творити «фігню на вулиці», його зріст під 180 см і 90 кг вага, молодий, сильний, хотів бути корисним державі. Штрафи за адмінки всі заплатив, заробляє офіційно 20130 грн. і плюс бойові 100 тис., у зоні бойових дій понад півроку. Сьогодні треба було йти на маршрут по 300-х, але допомогла інша група, а йому дали можливість прийняти участь у судовому засіданні. Як вийде з бойових, то піде на навчання як військовослужбовець, хоче робити військову кар`єру, припинив вживати алкоголь – служба й алкоголь несумісні, психологічно почуває себе добре, була одна контузія.
Захисниця зауважує, що відшкодовано майно повністю шляхом його повернення й узгоджено відшкодування завданої шкоди з потерпілим - релігійною громадою, тому просить врахувати це як пом`якшуючу обставину, наразі обвинувачений проходить військову службу в ЗСУ, є учасником бойових дій, просить призначити покарання з урахуванням ст.69 КК України, враховуючи його каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, молодий вік і служіння на захист держави.
Прокурор у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення в 19-річному юному віці, зробив висновки й наразі захищає Україну, це є пом`якшуючими обставини, як і щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, речі повернуті ним власникам, що по суті є відшкодуванням завданої шкоди, тож просить врахувати це як пом`якшуючу обставину, зауважує, що наявні підстави для застосування ст.69 КК України.
Потерпілий та представник потерпілого в межах кримінального провадження претензій до обвинуваченого не мають, просять справу розглядати без їх участі, щодо покарання, то покладаються на розсуд суду.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що згідно зі ст.12 КК України є тяжкими злочинами; дані про особу винного, який ще в силу віку є недосвідченою людиною, враховуючи його історію життя, то він зростав у скрутних умовах ( ОСОБА_3 було складно вчитися в школі, матір зловживала алкогольними напоями, притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків та нещодавно померла, батько мав специфічні погляди на виховання неповнолітнього сина і вважав нормальним заявляти в судовому засіданні, що правильним висновком за крадіжку є відрубати руки). На ОСОБА_3 скарг за місцем проживання не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, несудимий, але неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, однак всі адмінстягнення виконав на час розгляду цієї справи судом (адмінарешт відбув, штрафи та судові збори сплачено). ОСОБА_3 на час вчинення корисливих правопорушень не працював і офіційних доходів не мав, однак на час розгляду справи судом став військовослужбовцем, відряджений в зону бойових дій і безпосередньо захищає територіальну цілісність та незалежність України, а також за даними податкової впродовж усього 2026 року має стабільний високий легальний дохід як військовослужбовець. Тобто ОСОБА_10 доклав зусиль, щоб після складного дитинства, вчинення кримінальних правопорушень в юному віці, кардинально змінити своє життя на краще і бути корисним Батьківщині за 5 років до того, як громадянський обов`язок захисту держави належить виконувати в силу закону, що дозволяє мобілізацію з 25-річного віку. 
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , якими суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна, а також, що він у 20-річному віці став військовослужбовцем і захищає Україну, має стабільний легальний дохід. Кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України було вчинене в стані алкогольного сп`яніння, однак суд користується ч.2 ст. 67 КК України, ст. 61 Конституції України, що визначає конституційний принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності, не визнає стан алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_3 , з огляду на характер вчиненого і нетривале розпорядження транспортним засобом, адже незабаром ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, його притягнуто до адміністративної відповідальності Дубенським міськрайонним судом 30.04.2025 за ч.5 ст. 126, ч.3. ст.130 КУпАП за керування зранку 02.03.2025 викраденим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до 15 діб адміністративного арешту, які він відбув, тобто по суті ОСОБА_3 вже поніс відповідальність за свій стан сп`яніння зокрема. Крім того, обвинувачений задовго до вироку усвідомив пагубність зловживання алкоголем і вже його не вживає, що підтверджується тим, що він є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_3 і не притягався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП за даним ЄДРСР, відповідно веде тверезий спосіб життя, а також цьому відповідає його зовнішній вигляд, який більше не містить характерних ознак особи, яка зловживає алкоголем.
Вирішуючи питання щодо міри покарання, суд також враховує і висновок органу пробації, що вказує на середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства та високий вчинення повторного правопорушення, а також що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства.
Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд може… призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Оскільки в Україні з 24.02.2022 триває правовий режим воєнного стану, держава активно обороняється і громадяни докладають чималих зусиль для захисту Батьківщини та відсічі агресії російської федерації, в цих обставинах корисним є зберегти таку бойову одиницю як молодий і сильний ОСОБА_3 для виконання ним обов`язків військової служби, ніж відправити його за грати відбувати покарання в виді позбавлення волі, бо він усвідомив кримінальну караність та неправильність своїх вчинків щодо викрадення майна і самостійно став на шлях виправлення, має стабільний дохід, що усунуло корисливі спонукання на вчинення нових кримінальних правопорушень і зменшило ризик повторності. Враховуючи все вищезазначене в сукупності, особу обвинуваченого, наявність чисельних пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за ч.4 ст. 185 КК України, відсутність претензій потерпілого, позицію сторони обвинувачення щодо можливості застосування ст. 69 КК України, а також умови воєнного стану, тобто враховуючи конкретні обставини цієї справи, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України нижче мінімальної санкції.
За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання: за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України менше меншої межі, а за ч.2 ст.289 КК України у виді мінімального строку згідно з санкцією та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
За таких обставин, суд робить висновок, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що дозволяє звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, поклавши згідно положень ч.4 ст. 76 КК України нагляд за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_3 на командира військової частини, де він проходить військову службу, а в разі його звільнення з військової служби – на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідає меті покарання, визначеній ст.50 КК України, що полягає не лише в карі, а й виправленні особи. 
Судові витрати за проведення судових експертиз, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України, скасувавши арешт майна.
Керуючись ст.69, 70, 74-76, ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, ст.100, 124, 174, 366-371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 і ч.2 ст.289 КК України, та призначити покарання:
- за ч.4 ст.185 КК України, з урахуванням ст.69 КК України, в виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;
- за ч.2 ст.289 КК України в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75-76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього такі обов`язки: 1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно положень ч.4 ст. 76 КК України нагляд за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_3 покласти на командира військової частини, де він проходить військову службу, а в разі його звільнення з військової служби – на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.03.2025, на майно: автомобіль марки «ЗАЗ TF699P», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_4 , чоловічі кросівки чорного кольору. 
Речові докази в справі: 
- автомобіль марки «ЗАЗ TF699P», номер кузова НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_4 , – залишити власнику ОСОБА_9 ;
- чоловічі кросівки чорного кольору з написами «NIKE AIR», фрагмент сліду низу взуття, гіпсовий зліпок протектора шини, змив з металевих дисків, змив із металевої засувки, змив із поверхні електричного кабелю, слід від знаряддя зламу на пластиліновій масі, два сліди пальців рук, – знищити;
- чотири металеві хрести, електричний обігрівач чорно-помаранчевого кольору, модель «ЕН-23», – залишити релігійній громаді Свято-покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь державного бюджету судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 37 184 (тридцять сім сто вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. 
На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору та захисниці повний текст вироку вручається, а обвинуваченому надсилається в день проголошення його резолютивної частини, в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя:            ОСОБА_1