Справа № 393/557/25 
пров. 2/393/36/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року селище Кам`янець
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Добрострой О.С.,
за участю секретаря судового засідання Шупрудько К.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження дистанційно у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_5 , про стягнення санкцій за невиплату орендної плати та розірвання договору оренди землі, 

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить: 1) стягнути з відповідача на користь позивача 63 816,49 грн пені у розмірі 0,3% від несплаченої суми орендної плати за 2021 - 2024 роки, інфляційні збитки та 3% річних згідно з договором оренди землі від 10.05.2021р., що був укладений між відповідачем та позивачем, запис у Державному реєстрі речових прав про інше речове право 41927348 від 10.05.2021р. 2) розірвати договір оренди землі від 10.05.2021р., що був укладений між відповідачем та позивачем запис у Державному реєстрі речових прав про інше речове право 41927348 від 10.05.2021р. 
Позов мотивований тим, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий №3523455100:02:000:0809, площею 10,3707 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована - Кіровоградська область, Кропивницький (колишня назва Новгородківський) район, Кам`янецька (колишня назва Новгородківська) селищна рада за межами населеного пункту, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК №450563, виданим 29.11.2012р. Новгородківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області. 10.05.2021р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір оренди землі, відповідно до якого, позивач передала у строкове платне користування відповідачу для вирощування сільськогосподарських культур вказану земельну ділянку. ОСОБА_4 не виконував взяті на себе зобов`язання, а саме - не сплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою кадастровий №3523455100:02:000:0809 протягом 2021-2024 років. 
У вересні 2025р. позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення невиплаченої орендної плати за 2021 - 2024 роки, інфляційних збитків, 3% річних та пені у розмірі 0,3% несплаченої суми орендної плати за 2021 - 2024 роки, розірвання договору оренди землі від 10.05.2021р. 24.12.2025р. о 15.36 год на рахунок ОСОБА_3 в установі банку надійшов платіж в сумі 6 000 грн від відповідача, коментар до платежу: орендна плата за 2021 р., за довіреністю №НАІ 355887 від 29.04.2016р. 24.12.2025р. о 15.36 год на рахунок ОСОБА_3 в установі банку надійшов платіж в сумі 6 000 грн від відповідача, коментар до платежу: орендна плата за 2022р., за довіреністю №НАІ 355887 від 29.04.2016р. 24.12.2025 року о 15.36 год на рахунок ОСОБА_3 в установі банку надійшов платіж в сумі 6 000 грн від відповідача, коментар до платежу: орендна плата за 2024р., за довіреністю №НАІ 355887 від 29.04.2016р. 24.12.2025р. о 15.40 год на рахунок ОСОБА_3 в установі банку надійшов платіж в сумі 6 000 грн від відповідача, коментар до платежу: орендна плата за 2023р., за довіреністю №НАІ 355887 від 29.04.2016р.
Згідно з розрахунками позивача сума заборгованості відповідача по орендній платі за 2021 - 2024 роки становила 21 462,58 грн, а саме - за 2021р. 5 076,15 грн (переплата 923,85 грн), за 2022р. 5 576,15 грн (переплата 423,85 грн), за 2023р. 5 335,04 грн (переплата 664,96 грн), за 2024р. 5 975,24 грн (переплата 24,76 грн).
Розрахунок санкцій та інфляційних втрат позивача, що підлягають застосуванню до відповідача шляхом стягнення таких втрат (станом на 24.12.2025р.)
Пеня (п. 14 договору - 0,3% від простроченої суми боргу за день): за 2021р. (1454 дні): 5076,15 х 0,3% х 1454 = 22 142,17 грн., за 2022р. (1089 днів): 5576,15 х 0,3% х 1089 = 18222,86 грн, за 2023р. (724 дні): 5335,04 х 0,3% х 724 = 11 587,71 грн, за 2024р. (358 днів): 5975,24 х 0,3% х 358 = 6 417,41 грн. Всього розмір пені за несвоєчасну виплату орендної плати за 2021- 2024 роки становить 58 370,15 грн. 
3% річних (згідно з ст. 625 ЦК України): за 2021р.: 606,85 грн, за 2022р. 498,90 грн, за 2023р. 316,56 грн, за 2024р. 175,82 грн. Всього 3% річних: 1 598,13 грн. 
Інфляційні втрати (згідно з ст.625 ЦК України): за 2021р. (коеф. 1,584): 5076,15 х 1,584 - 5076,15 = 2 964,47 грн, за 2022р. (коеф. 1,251): 5576,15 х 1,251 - 5576,15 = 2 964,47 грн, за 2023р. (коеф. 1,190): 5335,04 х 1,190 - 5335,04 = 1 013,66 грн, за 2024р. (коеф. 1,085): 5975,24 х 1,085 - 5975,24 = 507,89 грн.
Отже, загальна сума пені, інфляційних втрат та 3% річних за несплату відповідачем орендної плати за 2021 -2024 роки у строки визначені договором становить 63 816,49 грн, з яких - 58370,15 грн пеня, 1 598,13 грн 3% річних, 3 848,21 грн інфляційні втрати.
Так як, відповідач систематично не сплачував орендну плату у розмірі та строки визначені договором, що призвело до порушення прав позивача, як орендодавця, то це є підставою для розірвання договору оренди землі.
Ухвалою суду від 23.09.2025р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
28.10.2025р. представник відповідача ОСОБА_6 надав до суду відзив на позовну заяву та просить відмовити в позові. Відзив мотивований тим, що 10.05.2021р. між позивачем, в особі представника ОСОБА_5., та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3523455100:02:000:0809. Строк договору оренди землі 49 років. Вказаний договір оренди землі зареєстровано за №41927348 від 10.05.2021р. Підставою для представництва інтересів позивача стала довіреність на право розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер 3523455100:02:000:0809, зареєстрована за №343 від 29.04.2016р., посвідчена державним нотаріусом Новгородківської районної ДНК Кіровоградської області. Вказаною довіреністю позивач уповноважила свого представника укладати договори оренди та отримувати будь-які платежі за укладеними договорами. Користуючись своїм правом ОСОБА_5 уклав договір оренди з відповідачем та у подальшому отримував орендну плату за договором. Відповідач добросовісно користувався земельною ділянкою кадастровий номер 3523455100:02:000:0809 та сплачував орендну плату представнику ОСОБА_3 за довіреністю. Таким чином, відповідач дотримувався всіх умов договору. У вересні 2025року ОСОБА_5 отримав повідомлення від ОСОБА_3 про скасування довіреності та повідомив про це відповідача. 16.06.2021р. зазначена довіреність скасована, але договір оренд землі зареєстровано 10.05.2021р., тобто, під час дії довіреності, а повідомлення про скасування такої довіреності позивач направила лише 30.08.2025р. Тому, відповідач діяв в межах чинного законодавства, проводив виплату орендної плати за 2021-2024 роки на підставі довіреності ОСОБА_5 Про неотримання орендної плати чи скасування довіреності позивач до відповідача не зверталася. 
03.11.2025р. представник позивача ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо виконання ним зобов`язань за договором оренди землі в частині виплати орендної плати, не заслуговують на увагу. Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і передбачає систематичні платежі, а тому докази виконання грошового зобов`язання повинні бути письмові, допустимі та достовірні. Станом на день подання відповіді на відзив доказів виплати орендної плати позивачу за 2021 - 2024 роки відповідачем до суду надано не було. 
Ухвалою суду від 18.03.2026р. позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення орендної плати, санкцій за невиплату орендної плати та розірвання договору оренди землі - залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 несплаченої орендної плати за 2021 - 2024 роки в сумі 21 462,58 грн. Цією ж ухвалою прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог від 06.02.2026р. Крім того, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_5 
21.04.2026р. третя особа ОСОБА_5 надав до суду пояснення, в яких вказав, що з 29.04.2016р. він діяв на підставі довіреності №343 від 29.04.2016р. як належним чином уповноважений представник (повірена особа) ОСОБА_3 . Відповідно до змісту довіреності, він мав право отримувати платежі у будь - якій формі, які передбачені умовами вказаного договору, укладеного відповідно до довіреності. Відповідач діяв правомірно та добросовісно, сплачуючи йому орендну плату як представнику орендодавця. Про факт скасування довіреності позивачем йому стало відомо лише у вересні місяці 2025р. До цього моменту жодних офіційних повідомлень про припинення його повноважень від ОСОБА_3 він не отримував. Отримані від відповідача кошти він зберігав у себе з метою подальшої передачі позивачу. Оскільки він проживає у іншому населеному пункті, а позивач тривалий час не виходила на зв`язок та не надала банківських реквізитів для перерахунку, то він не мав технічної можливості передати готівку особисто. Відразу після того, як йому стали відомі реквізити позивача, то всі отримані ним кошти, як орендна плата за земельну ділянку, були перераховані ОСОБА_3 .
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач діяв недобросовісно та чотири роки не виплачував позивачу орендну плату за договором оренди землі, а також не сплачував податок з орендної плати. Незважаючи на те, що під час розгляду справи відповідач сплатив позивачу орендну плату, то в діях відповідача всерівно наявна систематичність невиконання зобов`язання по сплаті орендної плати.
Представник відповідача ОСОБА_2. у судовому засіданні заперечувала щодо позову. Суду пояснила, що відповідач добросовісно користувався земельною ділянкою позивача та кожного року сплачував орендну плату представнику ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_5 . Договір оренди землі не визначає форму здійснення орендної плати, а тому ці кошти зберігалися у ОСОБА_5 , який є представником ОСОБА_3 . У вересні 2025р. ОСОБА_5 отримав від позивача повідомлення про скасування довіреності на представництво її інтересів. Позивач не виконала обов`язку щодо повідомлення ОСОБА_5 про скасування довіреності, а зробила це лише через 4 роки після її скасування. Вказаний договір оренди укладено під час дії довіреності. Зазначила, що пеня не підлягає стягненню, так як сплинули строки позовної давності. Вказала, що позивач не пред`являла претензій відповідачу щодо несплати їй орендної плати.
Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином. У заяві від 26.05.2026р. третя особа просить суд розглянути справу без його участі та відмовити в позові.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2., дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 
За змістом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з п. ''г'' ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №450563, виданого 29.11.2012р., ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2012р. №438 є власником земельної ділянки кадастровий номер 3523455100:02:000:0809, площею 10,3707 га.
Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Згідно з ч.1 ст.238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.
Відповідно до ч.1,3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
29.04.2016р. ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси, як власника земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,3707 га, кадастровий номер 3523455100:02:000:0809, зокрема - укласти договір оренди або позички, або емфітевзису, або міни на будь-яку іншу земельну ділянку, відповідно до закону, відносно вказаної земельної ділянки, та інші цивільно-правові угоди не заборонені законом; одержувати платежі у будь-якій формі, які передбачені умовами договору, укладеного відповідно до цієї довіреності, а також одержувати платежі у будь-якій формі згідно з умовами договору оренди землі чинними на час посвідчення цієї довіреності, що відповідно до довіреності НАІ 355887 від 29.04.2016р., посвідченої державним нотаріусом та зареєстрованої в реєстрі за №343.
За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16).
Статтею 4 Закону України ''Про оренду землі'' визначені особи, які можуть бути орендодавцями земельних ділянок, зокрема, громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
У ст.5 Закону України ''Про оренду землі'' визначені особи, які можуть бути орендарями земель. Серед них, зокрема, зазначені й фізичні особи.
Відповідно до ст.1 Закону України ''Про оренду землі'' оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 Закону України ''Про оренду землі'' передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 15 Закону України ''Про оренду землі'' визначено істотні умови договору оренди землі, серед яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
10.05.2021р. орендодавець ОСОБА_3 , інтереси якої представляє за довіреністю №НАІ 355887 від 29.04.2016р. ОСОБА_5 , та орендар ОСОБА_4 уклали договір земельної ділянки кадастровий номер 3523455100:02:000:0809, площею 10,3707 га, строком на 49 років (далі - договір).
10.05.2021р. державним реєстратором зареєстровано право ОСОБА_4. на оренду земельної ділянки кадастровий номер 3523455100:02:000:0809, яка належить позивачу, на підставі вказаного договору оренди від 10.05.2021р., номер запису про інше речове право 41927348, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ст.21, 22 Закону України ''Про оренду землі'' орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% (три відсотки) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у рік. За взаємною згодою сторін орендар має право вносити орендну плату достроково наперед за будь-який строк оренди. У цьому випадку, порядок перегляду орендної плати, передбачений п.13 договору, на суму достроково виплаченої орендної плати не застосовується.
Згідно з п.10 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік до 1 грудня.
Згідно з п.16 договору земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції.
Відповідно до п.17 договору цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно з п.14 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до п.42 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Право оренди підлягає державній реєстрації.
Згідно із ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Ч.1 ст.32 Закону України ''Про оренду землі'' визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до п.''д'' ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - ''значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору''. Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір (постанова Великої Палати Верховного Суду: від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18).
У позовній заяві та наданих суду поясненнях представник позивача ОСОБА_1 вказав, що відповідач систематично не сплачував орендну плату у розмірі та строки визначені договором, внаслідок чого істотно порушуються права позивача, як орендодавця, а тому це є підставою для розірвання договору оренди землі та стягнення санкцій за невиплату орендної плати.
Проте, судом встановлено, що орендну плату за користування земельною ділянкою позивача орендар ОСОБА_4 сплачував ОСОБА_5 , який представляв інтереси власника земельної ділянки ОСОБА_3 , на підставі довіреності НАІ 355887 від 29.04.2016р., посвідченої державним нотаріусом та зареєстрованої в реєстрі за №343, що підтверджується поясненнями представника відповідача ОСОБА_2 та поясненнями третьої особи ОСОБА_5 
16.06.2021р. ОСОБА_3 скасувала довіреність НАІ 355887 від 29.04.2016р., але негайно не повідомила про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана ця довіреність. Повідомлення ОСОБА_5 про скасування довіреності ОСОБА_3 направила лише 30.08.2025р., що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа від 30.08.2025р. 
Відповідно до ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника,а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.
ОСОБА_5 повідомлення про скасування позивачем довіреності НАІ 355887 від 29.04.2016р. отримав лише у вересні 2025р.
Таким чином, права та обов`язки щодо відповідача та довірителя, які виникли внаслідок вчинення дій представником ОСОБА_5 до того, як він довідався про скасування довіреності, зберегли чинність для особи, яка видала довіреність.
У поясненнях наданих суду третя особа ОСОБА_5 вказав, що він проживає в іншому населеному пункті, ніж ОСОБА_3 , та не знав банківських реквізитів останньої для перерахування їй орендної плати за договором від 10.05.2021р., а тому отриману від орендаря орендну плату за договором він зберігав у себе з метою подальшої передачі її власнику земельної ділянки ОСОБА_3 . Дізнавшись банківські реквізити позивача, ОСОБА_5 відразу перерахував орендну плату позивачу, що підтверджується копією виписки з банківського рахунку позивача та копіями квитанцій, які наявні у матеріалах справи.
Суд відзначає, що після отримання орендної плати позивач звернулася до суду із заявою про зменшення позовних вимог, що свідчить про те, що позивач не оспорює розмір виплаченої їй орендної плати. Доказів того, що орендна плата не була виплачена позивачу у повному обсязі, матеріали справи не містять.
Крім того, матеріали справи не містять і доказів, що відповідач несвоєчасно сплачував орендну плату ОСОБА_5 , який представляв інтереси власника земельної ділянки ОСОБА_3 , на підставі довіреності НАІ 355887 від 29.04.2016р. 
Суд також враховує, що ГУ ДПС у Кіровоградсткій області шляхом направлення на адресу позивача ОСОБА_3 податкових повідомлень- рішень від 29.01.2024 року №613138-24/11-11, від 26.06.2024 року №540163-24/11-11, від 30.06.2025 року №445125-24/11-23 повідомило її про обов`язок сплати мінімального грощового зобов`язання за належну їй земельну ділянку за 2022-2024 роки. 
З наданих до суду представником відповідача адвокатом ОСОБА_2. квитанції слідує, що мінімальне податкове зобов`язання за ОСОБА_3 сплачувалось ОСОБА_5 (за 2022 рік) та ОСОБА_4 (за 2023 та 2024 роки). Крім того, представником відповідача було надано до суду квитанцію про сплату податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік від імені ОСОБА_3 і оригінали всіх зазначених квитанції знаходяться у відповідача. Викладене свідчить, що орендар, сплачуючи вказані податкові зобов`язання за орендодавця, забезпечував відсутність у ОСОБА_3 податкового боргу та ніс додаткові фінансові витрати на користь позивача.
Таким чином, суд вважає, що під час розгляду справи не встановлено порушення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, так як в діях відповідача, як орендаря, відсутня несвоєчасна та систематична несплата орендної плати за вказаним договором оренди землі від 10.05.2021р. Тому, суд не вбачає підстав для припинення права користування відповідачем земельною ділянкою та розірвання вказаного договору оренди землі. 
Представник відповідача ОСОБА_2. у судовому засіданні просила суд до вимог про стягнення пені за 2021-2024 роки застосувати спеціальну позовну давність в один рік, яка передбачена ч.2 ст.258 ЦПК України. Однак, суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження №14-381цс18) вказано, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Враховуючи те, що судом не встановлено порушення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, та, відповідно, не встановлено порушення відповідачем, як орендарем, виконання зобов`язань зі сплати позивачу орендної плати за договором оренди землі від 10.05.2021р., то позовна вимога про стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційних збитків за невиплату орендної плати також не підлягає задоволенню, оскільки є не обґрунтованою. Тому, суд не застосовує позовну давність до вимоги про стягнення пені за 2021-2024 роки.
Щодо доводів представника позивача ОСОБА_1 про невідображення у бугалтерському обліку та звітності відповідача ОСОБА_4 операцій з виплати орендної плати позивачу ОСОБА_3 ..
Як вказано вище, 10.05.2021р. орендодавець ОСОБА_3 , інтереси якої представляв за довіреністю №НАІ 355887 від 29.04.2016р. ОСОБА_5 , та орендар ОСОБА_4 уклали договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3523455100:02:000:0809, площею 10,3707 га. Із змісту договору слідує, що орендар ОСОБА_4 є фізичною особою.
Згідно з п.п. 170.1.1 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. 
При цьому, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.
Водночас, відповідно до п.п. 170.1.5 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, якщо орендар є фізичною особою, яка не є самозайнятою особою, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець.
Такий орендодавець самостійно нараховує та сплачує податок на доходи фізичних осіб до бюджету в строки, встановлені Податковим кодексом України для квартального звітного (податкового) періоду, а саме: протягом 40 календарних днів, після останнього дня такого звітного (податкового) кварталу, сума отриманого доходу, сума сплаченого протягом звітного податкового року податку та податкового зобов`язання за результатами такого року відображаються у річній податковій декларації про майновий стан і доходи (далі - податкова декларація) (п.п. ''а''п.п. 170.1.5 п. 170.1 ст. 170 ПКУ).
Отже, у разі отримання фізичною особою - орендодавцем доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю іншій фізичній особі - орендарю, орендодавець повинен нарахувати податок на доходи фізичних осіб та сплатити (перерахувати) його за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості) в строки, встановлені Податковим кодексом України.
Таким чином, враховуючи те, що орендар ОСОБА_4 є фізичною особою без реєстрації як самозайнята особа, то ОСОБА_3 , як власник паю, зобов`язана була самостійно подавати податкову декларацію та сплачувати належні податки. А тому доводи представника позивача ОСОБА_1 , про невідображення у бугалтерському обліку та звітності відповідача операцій з виплати орендної плати і обов`язок відповідача сплачувати податки від отримання доходу з оренди земельної ділянки позивача, є безпідставними.
Інші доводи представника позивача ОСОБА_1 не можуть бути підставами для розірвання договору оренди землі та стягнення санкцій за невиплату орендної плати, так як судом під час розгляду справи не встановлено порушення орендарем взятих на себе зобов`язань за договором оренди землі від 10.05.2021р. щодо сплати орендної плати орендодавцю.
Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити з підстав його необґрунтованості.
Оскільки позов задоволенню не підлягає, то витрати, що пов`язані із сплатою судового збору необхідно покласти на позивача. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Зважаючи на те, що позов задоволенню не підлягає, то витрати на професійну правничу допомогу позивача розподілу не підлягають і залишаються за позивачем, а тому суд не призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника позивача ОСОБА_1
Представник відповідача ОСОБА_2., з посиланням на ст.246 ЦПК України, просить суд вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем, після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до вимог ч.2 ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 246, 258-268, 272, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:
В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_5 , про стягнення санкцій за невиплату орендної плати та розірвання договору оренди землі, - відмовити повністю.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Третя особа: ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2. призначити судове засідання на 11 год 30 хв 16.06.2026р., яке проводити в залі судових засідань №1 Новгородківського районного суду (вул. Дружби, 126, с-ще Кам`янець Кіровоградської області). Встановити відповідачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 08.06.2026р.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 08.06.2026р.
Суддя   О.С.Добрострой