єдиний унікальний номер справи 531/2861/25
номер провадження 2-п/531/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Герцова О.М.,
за участі секретаря судового засідання Капленко Є. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2025 року до Карлівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Кредит – Капітал», у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №100830730 від 02.11.2022 у розмірі 12480,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, мотивуючи тим, що відповідач не виконала умови кредитного договору, право вимоги за яким до позивача перейшло від ТОВ «Мілоан».
Ухвалою судді від 28.11.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20.01.2026 було задоволено позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №100830730 від 02.11.2022 у розмірі 12 480,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
26.02.2026 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення, у якій повідомила, що про винесення заочного рішення дізналася тільки 28.01.2026, коли отримала повідомлення в застосунок «Дія» про отримання рішення Карлівського районного суду Полтавської області, а також отримання листа з Укр пошти того ж самого дня. Вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором №100830730 про надання споживчого кредиту є необґрунтованими та недоведеними, оскільки: вона не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду цивільної справи; їй не було надано законного строку для подання відзиву; відсутні будь – які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеним договором позичальнику; відсутні докази, зокрема первинні документи, у тому числі виписки з рахунків, які б вказували на те, що відповідач отримував позику саме у зазначеному в договорі розмірі; відсутні первинні документи та виписки щодо наявної заборгованості, а також відсутній обґрунтований розрахунок за весь період кредитування. Щодо правничої допомоги зазначила, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. 
Крім того, вказала, що Карлівським районним судом Полтавської області була винесена ухвала від 18.02.2026 про повернення заяви про перегляд заочного рішення, яку заявницею було направлено до суду 12.02.2026 за підписом ОСОБА_2 (дівоче прізвище заявниці), за яким винесено заочне рішення суду від 20.01.2026, тому просить поновити пропущені строки для подачі зави про перегляд заочного рішення. А також просила переглянути заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20.01.2026 по справі №531/2861/25 за позовом ТОВ «ФК «Кредит – Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та скасувати вказане рішення.
Ухвалою судді від 02.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 19.03.2026 суд прийняв до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та призначив судове засідання для її розгляду.
09.04.2026 суд задовольнив заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення від 20.01.2026 по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та призначив судове засідання для розгляду справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки відповідача суду не відомі. Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідача до суду не надходило.
Суд, з`ясувавши правову позицію сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 02.11.2022 шляхом заповнення Анкети-заяви, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладений договір про споживчий кредит № 100830730 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн, строком на 105 днів з 02.11.2022 року, який складається з пільгового та поточного періодів, датою остаточного погашення заборгованості 15.02.2023 року (пп.1.2,1.3,1.3.2 договору).
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.11.2022 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 15.02.2023 року (пп.1.3.,1.3.2 договору).
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.11.2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 15.02.2023 року (п.1.4 договору).
Згідно з п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 570,00 грн нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8 100,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору).
Пунктом 2.2.2 встановлено, що нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.
У Графіку платежів, який є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит №100830730 від 02.11.2022, зазначено дату видачі кредиту, дату платежу, розмір кредиту, проценти за користування кредитом, види платежів за кредитом, загальна вартість.
У паспорті споживчого кредиту відображена інформація, аналогічна тій, що вказана у договорі про споживчий кредит №100830730 від 02.11.2022, зокрема, щодо суми кредиту, дати платежу та сплати процентів, комісії, зокрема загальні витрати за пільговий період складають 1470,00 грн, за весь строк кредитування 9 570,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за пільговий період 4 470,00 грн, за весь строк кредитування - 12 570,00 грн. Реальна річна процентна ставка за пільговий період 1,637.467.00%, за весь строк кредитування 1109,00% річних.
Довідкою ТОВ «Мілоан» вих. б/н від 10.09.2025 підтверджено, що ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит №100830730 від 02.11.2022, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: одноразовий ідентифікатор S97392; дата і час відправки ідентифікатора 02.11.2022 о 19:32. Номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор в довідці співпадає з номером телефону, вказаному в кредитному договорі в реквізитах позичальника.
Також ТОВ «Мілоан» надано відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_2 за кредитним договором №100830730 за період з 02.11.2022 по 31.03.2023.
31.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Додатковою угодою №1 від 26.08.2025 внесено зміни до договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023, а саме викладено Реєстр боржників в новій редакції. 
Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 31.01.2023 року ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т.
Згідно з платіжною інструкцією №69985 від 31.01.2023 ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» здійснено оплату ТОВ «Мілоан» за відступлення права вимоги згідно договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 90-МЛ/Т від 31.01.2023 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за договором № 100830730 від 02.11.2022 на загальну суму заборгованості 11130,00 грн.
За випискою з особового рахунку за кредитним договором №100830730 від 02.11.2022 та розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «ФК «Кредит Капітал», заборгованість ОСОБА_2 станом на 22.10.2025 складає 12 480,00 грн, в тому числі: 3 000,00 грн прострочене тіло, 8910,00 грн прострочені відсотки, 570,00 грн заборгованість за комісією.
16.10.2025 позивачем направлено ОСОБА_2 претензію про виконання зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором №100830730 та негайно погасити заборгованість у сумі 12 480,00 грн за вказаними реквізитами. 
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України.
Так, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що надсилався їй у смс-повідомленні на її телефонний номер, зазначений у заяві на оформлення кредиту.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем кредитного договору №100830730 від 02.11.2022 із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодилася з його умовами та правилами надання фінансових кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який був оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Факт надання кредитних коштів підтверджується копією договору кредиту, який є дійсним в силу приписів статті 204 ЦК України про правомірність правочинів та копією платіжного доручення.
Відповідачка факт отримання грошових коштів від ТОВ «Мілоан» не спростувала належними та допустимими доказами. 
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Факт переходу до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги первісного кредитора до відповідача за кредитним договором є доведеним.
Зобов`язання з повернення в повному обсязі кредитних коштів відповідач не виконав, у зв`язку із чим на момент розгляду справи наявна заборгованість, яку позивач просить стягнути.
За змістом ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 ЦПК України).
Згідно із ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі № 913/618/21 від 08.06.2022 року. Тоді як не може бути визнаним неукладеним договір, зобов`язання за яким виконуються його сторонами.
У даній справі відповідачем не спростовано факт надання нею всіх особистих ідентифікуючих даних, її платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.
Із урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем надано достатні, переконливі та достовірні докази щодо укладення кредитного договору №100830730 від 02.11.2022 року, перерахування кошів на банківську картку, зазначену у договорі, відсутність доказів, які б спростовували отримання позичальником кредитних коштів чи неналежності банківської картки на яку були зараховані кошти, що є підставою для стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн. та за процентами у розмірі 8 910,00 грн.
Щодо стягнення заборгованості по комісії в розмірі 570,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено судом, комісія за надання кредиту: 570,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору).
Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Приймаючи до уваги те, що у договорі ТОВ «Мілоан» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язані з видачою кредиту, суд дійшов висновку, що положення п. 1.5.1. кредитного договору №1008302730 від 02.11.2022 є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 570,00 грн заборгованості по комісії задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення заборгованості у сумі 12 480,00 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 11 910,00 грн, що становить 95,43 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2311,70 грн.
Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», копію акту №Д/6223 від 22.10.2025 року про надання послуг правової (правничої) допомоги по боржнику ОСОБА_2 на суму 8000,00 грн., копію детального опису наданих послуг до акту №Д/6223 від 22.10.2025 року, копію ордеру серія ВС №1381377 від 20.10.2025 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2093.
Відповідачкою подано до суду заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт.
У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.
Враховуючи заперечення відповідача проти стягнення витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, яка є типовою для позивача та не є складною, надані адвокатом послуги у типовій справі, у якій участь представник позивача не приймав, масовість таких позовних заяв, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем в розмірі 4 000,00 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у даному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт.
Керуючись ст.ст.4,13,18, 81,141,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль – Стоцького, б. 1, корпус 28, м.Львів Львівської області, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором №100830730 від 02.11.2022 в розмірі 11 910,00 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот десять гривень нуль копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль – Стоцького, б. 1, корпус 28, м.Львів Львівської області, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614), понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2311,70 грн (дві тисячі триста одинадцять гривень сімдесят копійок) пропорційно до задоволених вимог та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень нуль копійок).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.М. Герцов