Справа № 450/2384/26 
Провадження № 2/450/2231/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
09 червня 2026 рокуПустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді     Дем`яновської Ю.Д.
за участю серетаря судового засідання Микитів Н.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Техноторг» про захист прав споживачів, -
в с т а н о в и в :
11.05.2026 позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь кошти у розмірі 138700,00 грн сплачених за товар коштів та 8752,43 грн штрафних санкцій.
Позовні вимоги мотивує тим, що 12.12.2025 між позивачем та відповідачем укладено в усній формі договір купівлі-продажу товару про надання товару. На виконання умов договору позивачем сплачено кошти у розмірі 138700,00 грн. У зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем умов договору, позивач вимагав повернути сплачені кошти. Відповідач з вимогою ознайомлений, проте кошти досі не повернув, посилаючись на їх відсутність. Зазначає, що згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки строк прострочення становить 148 днів, за неналежне виконання своїх обов`язків позивачем нараховані штрафні санкції: 1687,20 грн – за 3% річних та 7065,23 грн – інфляційних втрат, тобто загальна сума штрафних санкцій у порядку частини 2 статті 625 ЦК України становить 8752,43 грн. На підставі наведено просить позов задоволити. 
Ухвалою від 12.05.2026 відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не скерував, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності. 
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі статей 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутності сторін, у порядку заочного розгляду, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтями 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Суд встановив, що 12.12.2025 ОСОБА_1 , на підставі наданого ТОВ «АПК Техноторг» рахунку № 000533 від 12.12.2025, проведено оплату за товар у розмірі 138700,00 грн, а саме 140 мішків (по 50 кг) аміачної селітри, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 12.12.2025.
Вимога про поставку товару залишилась не виконаною, поставка не здійснена.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в т.ч. договорів та інших правочинів. 
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, факт оплати товару на користь продавця (відповідача) кореспондується з його обов`язком поставити товар покупцеві у визначеній кількості.
Ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).
З матеріалів справи вбачається, що позивач скерував вимогу про виконання зобов`язання по поставці товару, однак остання не було отримана відповідачем, поштове відправлення повернулось відправнику без вручення адресату. 
Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідачем 09.06.2026 отримано позов з додатками, а тому відповідач обізнаний з наявністю вимоги позивача.
Враховуючи відсутнісь доказів повернення коштів чи поставки товару, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення оплати за товар підлягають задоволенню повністю.
З приводу заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 8752,43 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не отримувалась вимога (заява) про повернення коштів, то за відсутності доказів отримання такої вимоги неможливо визначити початок перебігу строку прострочення виконання зобов`язання, оскільки письмовий договір між сторонами не укладений, а семиденний строк відліковується з часу отримання вимоги. Відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає:
Позивач ОСОБА_1 уклав Договір № 01-03-26 від 05.03.2026 про надання правничої допомоги адвокатом Приступою Левом Любомировичем.
На підтвердження понесених витрат, долучив акт прийому-передачі наданих послуг від 30.04.2026 згідно Договору № 01-03-26 від 05.03.2026.
Загальна вартість оплачених послуг становить 15000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ПН2208837З, призначення платежу: «Оплата правничої допомоги за Договором № 01-03-26 від 05.03.2026 (послуги адвоката) від ОСОБА_1 3003619710, в тому числі ПДВ 2500,00 грн, паспорт НОМЕР_1 ».
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAlliance Limited проти України").
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у частинах 3, 4, 5, 9 статті 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що послуги адвоката мають не обґрунтовано завищену вартість.
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн є завищеними, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання відповідача слід задовольнити частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що мотиви, якими позивач мотивував свої позовні вимоги частково знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому підлягають частковому задоволенню у розмірі 138700,00 грн за сплачений позивачем товар.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1387,00 гривень.
Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 200, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив :
Позов частково задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Техноторг» на користь ОСОБА_1 138700,00 грн (сто тридцять вісім тисяч сімсот,00) гривень сплачених за товар коштів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Техноторг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`яти тисяч,00) гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Техноторг» в дохід держави 1387,00 (одну тисячу триста вісімдесят сім,00) гривень судового збору.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, який не був присутній при оголошенні рішення має право на поновлення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга буде подана в 30-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Техноторг» (ЄДРПОУ 45964542, 03056, місто Київ, вулиця Дашавська, 20)
Повний текст судового рішення складено 09.06.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська