Дата документу  Справа № 334/1892/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/1892/26 Головуючий в 1 інстанції Телегуз С.М. 
Провадження № 33/807/812/26 Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року           м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Кального Д.С., представника потерпілого – адвоката Корсіка Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кальнього Дмитра Станіславовича на постанову Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
1. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Цією постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн, стягнуто судовий збір.
За постановою суду, 19.02.2026 о 17:39 в м. Запоріжжя, вул. Каховська 44, водій транспортного засобу «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив вимоги п.10.1, п.2.3 б) Правил дорожнього руху (далі ПДР).
2. Вимоги, наведені в апеляційній скарзі, та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Кальній Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанову суду вважає незаконною та необґрунтованою. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилалася на те, що:
-стороною захисту було надано докази невинуватості ОСОБА_1 (відеозапис з автомобіля «Renault Duster», встановлено свідка події ОСОБА_3 , який був допитаний у судовому засіданні), проте судом першої інстанції не було надано належної їх оцінки;
-судом першої інстанції клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи безпідставно залишене без задоволення.
Крім того, захисник ОСОБА_1 – адвокат Кальній Д.С. до апеляційної скарги долучив клопотання, в якому просив призначити по справі інженерно-транспортну експертизу.
3. Позиції сторін.
В засіданні апеляційного суду представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Корсік Я.І. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.
4. Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Корсік Я.І., перевіривши її доводи і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши встановлені місцевим судом обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суддя першої інстанції у повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.
Пунктом 2.3б ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -  та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є: 1) наявність порушень учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху; 2) наявність пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; 3) наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №596108 від 19.02.2026, відповідно до якого 19.02.2026 о 17:39 в м. Запоріжжя, вул. Каховська 44, водій транспортного засобу «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив вимоги п.10.1, п.2.3 б) ПДР;
-схемою місця ДТП від 19.02.2026, яка містить графічне зображення місця ДТП з відображенням та фіксацією на ньому об`єктів та обставин, що стосуються події 19.02.2026, місце зіткнення транспортних засобів «Renault Duster», р/н НОМЕР_1 , та «BMW X5», р/н НОМЕР_2 , яке знаходиться на смузі зустрічного руху транспортних засобів, «Renault Duster» має пошкодження передньої лівої бокової частини, а «BMW X5» має пошкодження передньої правої бокової частини;
-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких 19.02.2026 орієнтовно о 17:40 він рухався на автомобілі «BMW X5», р/н НОМЕР_2 , по вул. Каховська в сторону вул. Гребельна в м. Запоріжжя. Попереду нього рухався автомобіль «Мітсубісі Л-200» (військовий пікап), попереду якого рухався автомобіль поліції «Renault Duster» з вимкненими спецсигналами. ОСОБА_2 ввімкнув лівий покажчик повороту, почав обгін, виїхавши на зустрічну смугу, виконавши обгін авто «Мітсубісі Л-200», залишився на смузі зустрічного руху та продовжував обгін автомобіля поліції. Порівнявшись з автомобілем поліції останній почав неочікувано виконувати поворот наліво, в результаті чого відбулось зіткнення передньої лівою частиною автомобіля поліції з передньої правою частиною його автомобіля, уникнути зіткнення не вдалось;
-поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких його обігнав поліцейський автомобіль. Останній включив поворотник, а позаду їхала машина на великій швидкості. Поліцейська машина повертала, а та, що їхала позаду, стукнула її. Між його авто і поліцейським було десь 10-20 метрів відстані;
-фотознімками з місця ДТП, на яких зображено локалізацію та характер завданих механічних пошкоджень;
-відеозаписами, долученими до матеріалів справи, відповідно до якого автомобіль «Renault Duster» здійснює обгін автомобіля «Мітсубісі Л-200», потім повертається в свою полосу, потім здійснює поворот ліворуч, після чого відбувається ДТП.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про достатність наявних доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції під час розгляду справи, в тому числі із наданого стороною захисту відеозапису та пояснень свідка ОСОБА_3 , було встановлено, що відбулося зіткнення автомобіля поліції «Renault Duster», який змінював напрямок руху, а саме здійснював поворот ліворуч, з транспортним засобом «BMW X5», який рухався попутному напрямку по зустрічній смузі, при цьому виконуючи маневр обгону автомобіля поліції «Renault Duster». 
Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 19.02.2026, місце зіткнення транспортних засобів розташоване на зустрічній смузі руху, зіткнення транспортних засобів відбулося на ділянці дороги, де обгін не заборонено. 
Зазначена схема ДТП підписана учасниками ДТП без зауважень.
З огляду на викладене, схема місця ДТП та відеозапис з реєстратора узгоджуються між собою та не містять суперечностей.
Згідно з відеозаписом з бодікамери працівника поліції, який оформляв матеріали ДТП, ОСОБА_1 особисто після ДТП пояснював, що «Я начинаю поворот, а он уже обгоняет» (мовою оригіналу).
Таким чином, в тому числі і поясненнями ОСОБА_1 підтверджено, що під час зміни напрямку руху, а саме повороту ліворуч автомобілем поліції «Renault Duster», автомобіль «BMW X5» вже виконував маневр обгону у дозволеному місці та знаходився на зустрічній смузі руху.
Апеляційний суд висновує, що водій автомобіля поліції «Renault Duster» ОСОБА_1 не впевнився в безпеці свого маневру, а саме перед початком маневру повороту ліворуч не подивився у бічне ліве дзеркало заднього огляду, не побачив автомобіль «BMW X5», який знаходився на зустрічній смузі та виконував маневр обгону, чим створив небезпеку для руху останнього.
Зазначена аварійна ситуація та як наслідок ДТП відбулися внаслідок зміни напрямку руху автомобілем поліції «Renault Duster», а саме повороту ліворуч, в той час як водій автомобіля «BMW X5» рухався прямолінійно, паралельно руху автомобіля «Renault Duster», в межах зустрічної смуги під час виконання маневру обгону в дозволеному місці і не змінював напрямку руху. 
Відповідно до п. 14.5 ПДР водій транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю.
Апеляційний суд зауважує, що за жодних обставин увімкнення світлового показчика повороту не давало водієві ОСОБА_1 переваги у русі та не звільняло його від обов`язку виконання вимог п. 10.1 ПДР, за недотримання якого відносно ОСОБА_1 і складено протокол про адміністративне правопорушення.
Як встановлено з матеріалів справи та відображено у оскаржуваному судовому рішенні, під час ДТП потерпілий ОСОБА_2 виконував маневр обгону не тільки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а й ще одного («Мітсубісі Л-200»), який рухався позаду нього. Це свідчить про обов`язковість виїзду автомобіля під керуванням потерпілого ОСОБА_2 для вчинення даного маневру на смугу зустрічного руху і перебування на ній протягом часу, достатнього для прийняття рішення про відмову від вчинення ОСОБА_1 повороту ліворуч через наявність там вже існуючої перешкоди у виді автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 .
Відтак, під час виконання маневру повороту ліворуч водій автомобіля поліції «Renault Duster» ОСОБА_1 в силу вимог п.10.1 ПДР був зобов`язаний переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При цьому, навіть потенційне увімкнення показчика повороту не давало водієві ОСОБА_1 переваги у русі і не звільняло його від вжиття запобіжних заходів, як це прямо передбачено у абз. 2 п. 9.4 ПДР.
Проте водій не вжив усіх необхідних заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху: не був достатньо уважним, не стежив належним чином за дорожньою обстановкою та своєчасно не реагував на її зміну, що призвело до зіткнення з автомобілем «BMW X5» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, потерпілих немає.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ДТП сталася саме внаслідок невиконання водієм ОСОБА_1 під час зміни напрямку руху вимог п.п. 10.1, 2.3б ПДР.
Версія водія ОСОБА_1 про те, що автомобіль «BMW X5» рухався за ним і почав обгін після того, як автомобіль «Renault Duster» почав змінювати напрямок руху, а саме виконувати маневр повороту ліворуч, пересікаючи зустрічну смугу, спростовується письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , поясненнями свідка ОСОБА_3 та поясненнями самого ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі з нагрудного відеорегістратора працівника поліції.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи клопотання про призначення судової інженерно – транспортної експертизи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст.1Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Згідно зі ст.ст. 251, 273 КУпАП експертиза може бути призначена в суді виключно у випадках, коли виникає потреба в спеціальних знаннях і з метою отримання даних, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду та вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення експертизи, оскільки для встановлення фактичних обставин ДТП спеціальні знання у цьому випадку не потрібні. Наявні матеріали справи дають змогу встановити дійсні обставини, оцінити їх і зробити відповідний висновок щодо наявності або відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
При цьому судом враховано, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3, пункту 10.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не допустив порушень вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, які могли б бути підставою для зміни або скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Натомість дослідженими у справі доказами у повному обсязі підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Призначене судом адміністративне стягнення є законним, обґрунтованим, відповідає характеру вчиненого правопорушення та накладене в межах санкції, встановленої законом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Кальнього Дмитра Станіславовича залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Р.С. Солодовніков