Справа № 545/846/26 
Провадження № 2/545/1304/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Стрюк Л.І.
з участю секретаря: Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на приватизацію квартири, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на приватизацію квартири.
В обґрунтування позову зазначав, що позивач зареєстрований та проживає в кімнаті АДРЕСА_1 . Право на проживання у вище наведеній кімнаті гуртожитку було надано ОСОБА_2 (матері позивача) та її сину (позивачу), де обоє були зареєстровані та проживали. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті матері і по теперішній час позивач зареєстрований та проживає у квартирі один.
Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 432 від 23.08.2000 гуртожиток було реконструйовано у квартирний житловий будинок.
Квартира і весь житловий будинок по АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності Щербанівської громади, що підтверджується рішенням № 102 Щербанівської сільської ради Полтавського району від 16.12.2025 р. Квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач, має загальну площу 46,0 м кв. згідно даних технічного паспорту від 17.10.2025.
Маючи намір скористатися правом на приватизацію квартири АДРЕСА_3 , позивач звернувся до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району із відповідною заявою та наявними документами, проте йому було відмовлено у приватизації квартири через відсутність ордеру на жиле приміщення та довідки з попередніх місць проживання після 1992 року.
У позивача ордер на жиле приміщення відсутній і на теперішній час не існує органу, який може надати копію ордеру замість втраченого. Право на проживання у спірній квартирі позивач отримав ще з народження, що підтверджується довідкою Щербанівської сільської ради № 252 від 24.02.2025, де вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_4 із серпня 1978 року по теперішній час. Отже, фактично відсутні підстави для відмови позивачу у приватизації квартири з підстави відсутності довідки про місце реєстрації після 1992 року.
Оскільки ордер на вселення до квартири видавався ще до народження позивача його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на теперішній час позивач не володіє інформацією про місце знаходження ордеру.
Відзив на позовну заяву не надходив.
У судове засідання сторони не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши наявні у справі докази, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в кімнаті АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 5). 
Право на проживання у вищенаведеній кімнаті гуртожитку було надано ОСОБА_2 (матері позивача) та її сину (позивачу) в якій обидва були зареєстровані та проживали. 
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади, після смерті матері і по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі один (а.с. 13).
Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 432 від 23.08.2000 р. гуртожиток було реконструйовано у квартирний житловий будинок.
Квартира і весь житловий будинок по АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності Щербанівської громади, що підтверджується рішенням № 102 Щербанівської сільської ради Полтавського району від 16.12.2025. Квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач, має загальну площу 46,0 м кв. згідно з даними технічного паспорту від 17.10.2025 (а.с. 15-17).
З метою реалізації свого права на приватизацію квартири АДРЕСА_3 позивач звернувся до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району із відповідною заявою та наявними документами. 
Рішенням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 16 грудня 2025 відмовлено ОСОБА_1 у приватизації житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_4 у зв`язку з відсутністю повного пакету документів, а саме: копії ордера на жиле приміщення та довідки з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду згідно з п. 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 та п. 20 Положення про орган приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, затвердженого рішенням 55 сесії восьмого скликання від 12.03.2024 (а.с. 25).

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.
Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. В силу ст. ст. 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.
Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.
Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону.
У зазначеному випадку квартира не належить до жодної із вище викладеної підстави для відмови у приватизації. 
Перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.
Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.
Позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії з приводу приватизації житла, про що зазначав Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі N 483/731/19 (провадження N 61-1845св20), згідно із якою: спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, хоча й вирішуються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.
Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
За весь час проживання позивача у квартирі АДРЕСА_5 жодних претензій до нього щодо неправомірного проживання в ній, з боку відповідача не пред`являлося.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
З урахуванням викладених обставин, та беручи до уваги той факт, що позивач на законних підставах проживає у вищевказаній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє його можливості реалізувати своє право, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права на приватизацію квартири.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на приватизацію квартири – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), право на приватизацію квартири АДРЕСА_6 .
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_4 .

Відповідач: Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, ЄДРПОУ 24565876, місце розташування вул. Центральна, 2, с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область.

Суддя       Л. І. Стрюк