ЄУН 193/417/26
Провадження 2/193/406/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України  
(заочне)    

03 червня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області 
у складі: головуючого судді Томинця О.В., 
з участі секретаря судового засідання Оселедець О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.. Софіївка порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача. 
23.03.2026 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ "ФК "Позика" до відповідача ОСОБА_1 , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за договором №94789328 від 21.10.2021 у розмірі 19525 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн., та судовий збір у розмірі 2662, 40 грн..
В обґрунтування позову зазначається, що 21.10.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №94789328 (далі кредитний договір), шляхом накладення електронного підпису відповідача, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (269586), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в розмірі 5500 грн.
Відповідач, в порушення умов кредитного договору, зобов`язання за договором неналежним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01.09.2025 утворилася заборгованість в загальному розмірі 19525,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5500, 00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 14025 грн..
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем укладено договір факторингу №01092025/1, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ ФК «Позика» належне йому право вимоги у тому числі до відповідача за кредитним договором №94789328.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №94789328 від 21.10.2021 в загальному розмірі 19525 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662, 40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн.
Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі.
30.03.2026 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 23.04.2026 за клопотанням представника позивача витребувано із АТ КБ «Приват Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, зокрема підтвердження перерахунку коштів на рахунок відповідача та виписки про рух коштів тощо.
Представником позивача у змісті позову просить суд провести розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник позивача зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням про отримання судової повістки, однак у судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань до суду не направляла, правом на подання відзиву не скористалась.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.
При цьому, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. 
Оскільки учасники судового розгляду справи у судове засідання не з`явились, керуючись положенням ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання, тобто датою рішення є 03.06.2026.
Фактичні обставини встановлені судом.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 21.10.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №94789328. Умовами кредитного договору визначено, що сума кредиту складає 5 500, 00 грн; строк кредиту 90 днів. Дата повернення кредиту зазначається в графіку платежів, що є додатком до цього договору з кінцевим терміном погашення 19.01.2022.
Відповідно умов договору визначено процентну ставку за користування у розмірі 2,5 % за день користування кредитом від суми наданого кредиту, з пільговим строком кредитування 30 днів, до 20.11.2021. Наступні 60 днів користування кредитом сторонами визначено стандартна процента ставка у розмірі 3 % , який діє у період з 21.11.2021 по 19.01.2022. Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 269586.
За додатковою угодою № 1 від 21.11.2021 укладений між сторонами було внесено зміни у Розділ 2, а саме щодо продовження строку пільгового періоду на 30 днів з 21.11.2021 по 21.12.2021, відповідно відсотки за користування кредитом розраховуватимуться за пільговою ставкою у розмірі 2,5 % , з 22.12.2021 по 19.02.2022 передбачено нарахування стандартної процентної ставки у розмірі 3 %. У зв`язку із чим було внесено відповідні зміни до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 94789328 від 21.10.2021 Вказана угода підписана відповідачем електронним підписом 269586 (а.с. 14-16).
Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір та додатки до нього не були б укладені.
Перерахування ТОВ «ФК «Позика» на користь відповідача кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.10.2025, з якої видно, що на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 115444007, 21.10.2021 о 09:56:38 год. перераховано кредитні кошти в розмірі 5 500, 00 грн. (а.с. 17).
Згідно інформації надана АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду від 23.04.2026 підтверджено про наявність у вказаному банку відкритого банківського рахунку на ім`я ОСОБА_1 , картковий рахунок № НОМЕР_2 , а також зарахування на вказану картку грошових коштів у розмірі 5500 грн саме 21.10.2021. 
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач станом на 01 вересня 2025 року має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 19 525,00 грн., що складається із заборгованості по основному боргу в розмірі 5 500, 00 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 14 025,00 грн.. Окрім того із вказаного розрахунку видно, що відповідачем жодного платежу не було внесено в рахунок заборгованості (а.с. 18-19).
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Позика» та позивачем було укладено договір факторингу №01092025/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Позика» набуло право нового кредитора, в тому числі до відповідача за договором № 94789328 від 21.10.2021 на загальну суму 19 525 грн., що підтверджується витягом № 1 з додатку до вказаного договору факторингу, актами приймання-передачі реєстрів боржників по договору факторингу, зокрема, платіжною інструкцією на оплату згідно договору факторингу (а.с. 25).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно до положень статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначається, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Таким чином судом встановлено, що між позичальником та ТОВ "ФК "Ірбіс" укладено електронний кредитний договір на суму 5500 грн. з виплатою відсотків за користування нею на підставі умов, вказаних у договорі.
За розрахунком, зробленим кредитором, відповідач належним чином не виконала умов договору та кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим має місце заборгованість як за тілом кредиту, так і за відсотками за користування кредитними коштами.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилась порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 94789328 від 21.10.2021 в загальному розмірі 19525 грн.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач в особі директора Міньковської А.В. 02 січня 2026 року уклала з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги № 39493634/03, відповідно до умов якого загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 цього договору, а також додаткову оплату, яка визначена у п. 4.9 цього договору, у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення клієнт зобов`язався сплатити додаткову оплату на користь виконавця в розмірі 5 000 грн. (а.с. 29).
За додатковою угодою № 94789328 до Договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026, сторонами внесено зміни до п. 1.2 та п. 4.9, згідно якого визначено, що за здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів правової допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт здійснює виконавцю оплату юридичних послуг, у порядку та строки за погодженням сторін. Оплата здійснюється після фактичного надання послуг, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання послуг, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних виконавцем», або на умовах попередньої оплати (авансування).
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Горобей Р., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості надано наступні послуги: 1) письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин 500 грн. (витрачено 0,5 год.); 2) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Позика» - 1500 грн. (витрачених 1 год.); 3) складання позовної заяви 3 000 грн. (витрачено 2 год.); 4) формування додатків до позовної заяви 500 грн. (витрачено 0,5 год.) (а.с. 32).
Актом про надання послуг на підтвердження надання правової допомоги від 16.02.2026 об`єм вказаної роботи ОСОБА_3 був узгоджений із замовником та визначено загальну суму вартості послуг у розмірі 5 500 грн. (а.с. 33)
З огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає, що об`єм виконаної роботи ОСОБА_3 не потребувало досить складних інтелектуальних зусиль, а тому об`єм виконаної роботи адвокатом є не спів мірним із розміром витрат на правову допомогу, тому суд доходить до висновку за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.
Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «ФК «Позика» зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. 
Керуючись ст. 223, 229, 247, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 526, 549, 551, 616, 625, 1049-1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №94789328 від 21.10.2021, яка утворилась станом на 01.09.2025 у розмірі 19 525 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок, що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5500 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 14 025 грн. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Позика" судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти частини вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Софіївським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Позика», код ЄДРПОУ 39493634, адреса: 07406, м. Бровари, вул.. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 03.06.2026.

Суддя О. В. Томинець