ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/12329/24  Номер провадження 33/814/138/26	Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Савєльєва М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 28 липня 2025 року,
ВСТАНОВИВ: 
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення за таких обставин.
14 жовтня 2024 року о 21 годині 29 хвилин по вул. Молодіжній, буд.19 у м. Кременчук водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 28 липня 2025 року та закрити провадженні у справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу цього адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150814 було складено вже після завершення процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, він не був пред`явлений йому ( ОСОБА_1 ) для ознайомлення, долучення пояснень, заперечень та інших відомостей, у ньому вказана інша ознака об`єктивної сторони правопорушення, ніж та, з якою він був ознайомлений під час оформлення матеріалів справи, а тому вказаний протокол є неналежним доказом; показання поліцейських БПП м. Кременчук як свідків підлягають критичній оцінці, оскільки вони особисто не були свідками події, що призвела до адміністративного правопорушення, є зацікавленими особами у справі та наявні сумніви в їх неупередженості; також необхідно ставитись критично до письмових пояснень ОСОБА_2 , із яких убачається, що саме він ( ОСОБА_1 ) особисто йому повідомив, що винуватий у вчиненні ДТП 14 жовтня 2024 року року приблизно о 21 годині 29 хвилин по вул. Молодіжній у м. Кременчук, а також до всіх інших обставин, де він ( ОСОБА_1 ) коментує події або визнає винуватість, оскільки він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Водночас апелянт не погоджується з критичною оцінкою суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_3 про те, що саме він 14 жовтня 2024 року о 21 годині 29 хвилин по вул. Молодіжній, буд.19 у м. Кременчук керував транспортним засобом «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , і вчинив ДТП, оскільки не має жодних підстав вважати, що він зацікавлений у результаті розгляду справи на його ( ОСОБА_1 ) користь.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката Савєльєва М.В. на підтримку апеляційної скарги, допитав ОСОБА_2 , вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150814 14 жовтня 2024 року о 21 годині 29 хвилин по вул. Молодіжній, 19 у м. Кременчук водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з яких установлено те, що 14 жовтня 2024 року приблизно о 21 годині по вул. Молодіжній, 19 у м. Кременчук Полтавської обл. мала місце ДТП за участю транспортних засобів «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , та «Volkswagen Bora», н.з. НОМЕР_3 . На місці події власник автомобіля «Volkswagen Bora», н.з. НОМЕР_3 – ОСОБА_2 , підтвердив те, що водієм автомобіля «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , який вчинив наїзд на його транспортний засіб, був ОСОБА_1 , який йому неодноразово підтвердив цей факт і те, що відшкодує шкоду в результаті вчиненої ним ( ОСОБА_1 ) ДТП. Присутня на місці події свідок жіночої статі також засвідчила те, що ОСОБА_1 підтверджував, що саме він був водієм. Поведінка ж ОСОБА_1 була характерною саме як для водія транспортного засобу, при цьому, він по прибуттю поліції продемонстрував своє посвідчення водія, мав доступ до автомобіля «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , відчиняв його, повідомляв про те, що свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу знаходиться в салоні цього автомобіля, підтвердив факт вживання ним алкоголю, неодноразово вказував, що не знімає із себе відповідальності за вчинену ДТП, має намір компенсувати ОСОБА_2 завдану ним унаслідок ДТП шкоду, намагався розрахуватися з ним за пошкоджений автомобіль, підтвердив те, що він ( ОСОБА_1 ) перебував у стані сп`яніння та вчинив ДТП, на роз`яснення поліцейського про те, що згідно з вимогами п.2.5 ПДР України водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зазначав, що він його вже пройшов, тобто ідентифікував себе як водій, відходив із ОСОБА_2 і повідомляв, що компенсує йому завдану в результаті ДТП шкоду, просив поліцію вимкнути камеру, надати йому можливість припаркувати автомобіль «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , до наступного будинку й віддати жінці ключі від даного автомобіля. ОСОБА_1 як водій на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Наведені вище поведінка ОСОБА_1 , підтверджені ним, ОСОБА_2 та особою жіночої статі на місці події обставини, те, що ОСОБА_1 по прибуттю поліції на місце події, під час з`ясування нею обставин ДТП не повідомляв про керування автомобілем ОСОБА_3 , у своїй сукупності безумовно переконують суд у тому, що висловлені ОСОБА_1 у певні часові проміжки посилання на те, що він не керував автомобілем були формальними та спрямованими на формування версії з метою уникнення відповідальності. Це підкреслюється і тим, що після проходження в закладі охорони здоров`я огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначив, що створив собі проблеми, це буде йому уроком, вказував, що він не доїхав 50 м, запитував у поліції, чи є в нього шанси, що його не буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП, просив допомогти йому. Під час оголошення поліцейським протоколу ОСОБА_1 запитував «шанси є на амністію?» (а.с.9).
Допитані в суді першої інстанції поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили те, що 14 жовтня 2024 року під час чергування вони отримали виклик по лінії «102» про ДТП за адресою: вул. Молодіжна, буд.19 м. Кременчук Полтавської обл. На місці події заявник ОСОБА_2 повідомив, що цього дня о 21 годині 29 хвилин за вказаною вище адресою він виявив пошкодження свого автомобіля «Volkswagen Bora», н.з. НОМЕР_3 , підтвердив той факт, що ОСОБА_1 був водієм іншого транспортного засобу («Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 ), який вчинив ДТП, так як сам ОСОБА_1 повідомив йому про це. ОСОБА_1 мав доступ до транспортного засобу «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , яким було вчинено ДТП, та хотів вирішити питання із ОСОБА_2 самостійно, до приїзду працівників поліції. З`ясувавши обставини події, вони (поліцейські) встановили, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль ОСОБА_2 . ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, за результатами чого лікарем було надано висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Затим щодо ОСОБА_1 були складені протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.
Тобто повідомлені поліцейськими обставини у повному обсязі відповідають даним відеозаписів, що є засобами об`єктивного контролю, а тому посилання апелянта на необхідність надання критичної оцінки повідомленим поліцейськими обставинам є необгрунтованими.
Допитаний апеляційним судом власник автомобіля «Volkswagen Bora», н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_2 , підтвердив те, що 14 жовтня 2024 року приблизно о 21 годині 20 хвилин по вул. Молодіжній, 19 у м. Кременчук йому зателефонував друг і повідомив, що його автомобіль пошкоджено. На місці ДТП біля його транспортного засобу «Volkswagen Bora», н.з. НОМЕР_3 , перебував ОСОБА_1 , а транспортний засіб ОСОБА_1 стояв на зустрічній смузі руху на бордюрі. ОСОБА_1 підійшов до нього та зазначив: «я все відшкодую, не переживай», намагався розрахуватися з ним на місці події. Затим поліція зафіксувала момент ДТП, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння та було складено протоколи.
Водночас ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_3 у подальшому за свій рахунок відремонтував йому автомобіль, він ( ОСОБА_2 ) не міг казати того, що написали поліцейські, та не може чітко стверджувати, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля. Але показання ОСОБА_2 у цій частині підлягають критичній оцінці, адже спростовуються даними відеофіксації, з якої поза розумним сумнівом убачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , й обставини подальшого відшкодування шкоди ОСОБА_2 і те, хто саме здійснив таке відшкодування, не спростовують встановленого факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Окремо слід зауважити, що дані відеозаписів свідчать про те, що ОСОБА_2 на місці події чітко, впевнено та послідовно, в тому числі під час спілкування з ОСОБА_1 підтверджував те, що водієм автомобіля «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , який вчинив наїзд на транспортний засіб «Volkswagen Bora», н.з. НОМЕР_3 , був ОСОБА_1 , який йому неодноразово підтвердив цей факт і те, що відшкодує шкоду в результаті вчиненої ним ДТП. Саме такого змісту пояснення і було зафіксовано поліцією, а правильність їх змісту підтвердив сам ОСОБА_2 своїми власноручним записом і підписом. Показання ж про неможливість чітко ствердити, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля ОСОБА_2 почав надавати після того як було відремонтовано його транспортний засіб.
Даними ж медичного висновку КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» №579 від 14 жовтня 2024 року підтверджено перебування ОСОБА_1 , в тому числі на час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).
Окрім того, сам ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив те, що 14 жовтня 2024 року на момент ДТП він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, місцевий суд вмотивовано надав критичну оцінку показанням ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 про те, що автомобілем керував та вчинив ДТП ОСОБА_3 , адже такі показання повністю спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю та містить безсумнівні обставини, врахувавши додатково те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у дружніх відносинах із дитинства. Отже, з урахуванням наведених вище обставин у сукупності, їх показання є такими, що спрямовані на надання ОСОБА_3 допомоги ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а показання ОСОБА_1 - способом його захисту та спробою уникнути адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Усупереч доводам апелянта, перевіркою матеріалів справи не встановлено й стороною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано належних даних, які би підтверджувати те, що ОСОБА_1 на момент керування автомобілем чи після цього в ході спілкування з поліцією не усвідомлював і не міг усвідомлювати свої дії та не міг керувати ними. Окрім того, як убачається з відеофіксації, ОСОБА_1 вільно спілкувався з іншими особами, а характер і зміст його запитань та відповідей підтверджує повне розуміння ним події та змісту його спілкування з іншими особами. Також апелянтом не наведено належного розумного пояснення, з яких конкретних підстав він міг себе обмовити.
При цьому, заперечення ОСОБА_1 підтверджених ним на місці події обставин у апеляційній скарзі є безпідставним і з тих мотивів, що зміст даних обставин не був складним розуміння та сприйняття, їх виклад був вільним і ОСОБА_1 як водій із тривалим стажем (має посвідчення водія від 2017 року) міг та мав усвідомлювати інформацію, яка ним повідомляється поліції та іншим присутнім особам для врахування при прийнятті рішень, та розумів наслідки цього.
Отже, наведені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Водночас, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозаписів, які є засобами об`єктивного контролю, а письмові пояснення ОСОБА_2 містять обставини, аналогічні тим, які встановлені відеофіксацією, то посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на зміст цих пояснень не вплинуло на правильність установлення винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не є ключовими чи єдиними даними по справі, а лише за своїм змістом відповідають відеофіксації. Тому аргументи апеляційної скарги, які стосуються зазначених вище письмових пояснень, як наслідок, не вливають на правильність оскаржуваної постанови і не здатні вплинути на результат судового розгляду, у зв`язку з чим означені аргументи підлягають відхиленню.
Також апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150814 було складено вже після завершення процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, він не був пред`явлений йому ( ОСОБА_1 ) для ознайомлення, долучення пояснень, заперечень та інших відомостей, у ньому вказана інша ознака об`єктивної сторони правопорушення, ніж та, з якою він був ознайомлений під час оформлення матеріалів справи.
Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було направлено до суду протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150814, за змістом якого 14 жовтня 2024 року о 21 годині 29 хвилин по вул. Молодіжній, 19 у м. Кременчук водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).
Саме в межах і на підставі цього протоколу місцевим судом було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та прийнято оскаржувану постанову, тобто меж судового розгляду судом першої інстанції дотримано.
Відповідно до відеофіксації поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з обставинами, наведеними в протоколі, які, виходячи з їх змісту відповідають обставинам, викладеним у протоколі серії ЕПР1 №150814 від 14 жовтня 2024 року, що був предметом розгляду суду. При цьому, поліцейський на запитання ОСОБА_1 додатково роз`яснив, що ОСОБА_1 ставиться у вину порушення саме вимог п.2.9 ПДР України – керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Це свідчить, зокрема, про те, що ОСОБА_1 мав можливість для належного захисту від інкримінованих йому обставин.
Водночас зміст відеозаписів підтверджує те, що протокол серії ЕПР1 №150814 від 14 жовтня 2024 року складався на місці ДТП у присутності ОСОБА_1 , а анулювання двох попередніх протоколів серії ЕПР1 №150805 та №150810 було пов`язане з допущенням поліцією технічних помилок при їх заповненні. Позиція ж ОСОБА_1 полягала в відмові в цілому від підписання складеного щодо нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та надання письмових пояснень щодо вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зміст виступу ОСОБА_1 на свій захист у суді першої інстанції, наведений у постанові місцевого суду, також свідчить про повне розуміння ОСОБА_1 суті інкримінованого йому правопорушення.
Окрім того, можливість реалізації прав, передбачених законодавством, у тому числі тих, про які йдеться в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 мав під час судового провадження, зокрема, можливість особисто чи через представника ознайомитися зі змістом направленого до суду протоколу та висловити проти викладених у ньому обставин заперечення, чим сторона особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, й скористалася в повному обсязі у спосіб, який вважала за необхідне. У ході провадження в місцевому суді ОСОБА_1 отримав копію наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 (а.с.2).
Також суд апеляційної інстанції наголошує, що невід`ємною властивістю поняття "істотність порушення вимог процесуального закону" є його здатність перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення.
Ураховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції не вбачає належних і достатніх підстав для висновку про наявність тих істотних порушень вимог процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне й обгрунтоване судове рішення, ставили би під сумнів законність та обгрунтованість притягнення місцевим судом ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_4 , що підтверджується даними довідки начальника ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.8).
Таким чином, із урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд першої інстанції правильно наклав на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун