Справа № 569/23707/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року 
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.
секретар судового засідання Литвиненко В.М.,
з участю представника позивача адвоката Геруса Б.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Герус Богдан Ігорович звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Вроцлав (Польща) померла мати позивачки ОСОБА_4 . Похованням ОСОБА_5 займалася її дочка. Зокрема, завдяки зусиллям позивачки, тіло померлої ОСОБА_5 було доставлено до міста Рівного та поховано на кладовищі «Молодіжне». Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі довідки від 26.04.2016, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Медпрацівник» № 03-05, та технічного паспорта, виданого 26.04.2016. Відповідно до довідки Департаменту ЦТ та ЗНАП РМР від 22.08.2025, на момент смерті ОСОБА_5 разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_6 (син позивачки) та ОСОБА_7 (дочка позивачки). Відповідач ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_5 не проживав разом з нею, його особисті речі в квартирі відсутні, окрім того, він протягом останніх декількох років та на момент відкриття спадщини перебував за межами України і не цікавився спадковим майном після смерті матері. Померла ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини фактично проживала у м. Вроцлав Республіки Польща разом зі своєю донькою, що підтверджується договором оренди, де вказано, що проживатиме, окрім позивачки, її мати. Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 лише позивачка опікувалася спадковим майном, забезпечуючи його утримання, належний стан та регулярну оплату комунальних послуг. В межах визначеного законодавством строку позивачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу та 04.09.2024 видано їй свідоцтво про право на спадщину на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу частку квартири, оскільки у спадковій справі наявні відомості про іншого спадкоємця за законом - сина покійної, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Оскільки позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити на себе спадкове майно після смерті матері ОСОБА_5 , звертається до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Герус Б.І. підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом ЗАГС м. Рівне 15.11.1990, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . 
ОСОБА_8 02.03.2012 року змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.03.2012 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Вроцлав (Польща) померла мати Позивачки ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану міста Вроцлав.
Оплату за похованням ОСОБА_5 здійснювала її дочка, ОСОБА_1 , що підтверджується рахунком-фактурою №14/092022 міжнародною ритуальною службою від 26.09.2022. 
Крім того, факт смерті ОСОБА_5 у місті Вроцлав (Республіка Польща) підтверджується листом, виданим Генеральним консульством України у м. Вроцлаві 27.09.2022 року, а також довідкою від 23.09.2022 року.
Згідно копії договору оренди від 01.04.2022 року укладеним між Барбарою Мєчковською-Рогалою (орендодавець) та ОСОБА_11 (орендар), вказано, що у АДРЕСА_3 разом з орендарем проживатимуть: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі довідки від 26.04.2016, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Медпрацівник» № 03-05, та технічного паспорта, виданого 26.04.2016.
24.09.2024 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Демчук І.В видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки Департаменту ЦТ та ЗНАП РМР від 22.08.2025, на момент смерті ОСОБА_5 разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_6 (син позивачки) та ОСОБА_7 (дочка позивачки).
Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Демчук І.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу частку квартири, оскільки у спадковій справі наявні відомості про іншого спадкоємця за законом - сина покійної, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину у порядку ст. 1268 ЦК України, що підтверджується листом приватного нотаріуса Демчук Ірини В`ячеславівни Рівненського міського нотаріального округу № 69/02-14 від 29.09.2025. 
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.ст. 1220-1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).
Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України).
Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ст. 1274 ЦК України).
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З долучених до матеріалів справи доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 та у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
На момент відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані як позивачка ОСОБА_1 , так і відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 22.08.2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
На підтвердження своїх доводів позивач посилається на те, що відповідач фактично не проживав разом зі спадкодавцем, тривалий час перебував за межами України та не цікавився спадковим майном. 
Однак факт перебування відповідача за межами України на момент відкриття спадщини сам по собі не виключає можливості його фактичного проживання зі спадкодавцем за кордоном, з огляду на встановлену обставину смерті спадкодавця у м. Вроцлав (Республіка Польща). Разом з цим відсутня інформація про період часу перебування (проживання) померлої за кордоном.
Згідно з інформації зазначеної на копії договору оренди від 01.04.2022 року укладеним між ОСОБА_14 (орендодавець) та ОСОБА_11 (орендар) адреса АДРЕСА_3 , про те, що разом з орендарем проживатимуть: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , суд зазначає, що цей договір не підтверджує обставин фактичного проживання спадкодавця за вказаною адресою. Крім цього договір оренди не містить інформації про власника та чи відповідає його форма і зміст законодавству Республіка Польща. 
Крім цього, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк звертався до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Також відсутні будь-які докази вчинення ним дій, які б свідчили про відмову від належних йому спадкових прав.
Суд також враховує, що приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу встановлено наявність іншого спадкоємця першої черги за законом - ОСОБА_2 , який відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, у зв`язку з чим позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 права на спадкування або про неприйняття ним спадщини, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.
Оскільки в позові відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню відповідачем не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 . 
Повний текст рішення виготовлено 25.06.2026 року.

Суддя Харечко С.П.