Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
Справа №348/622/26
Провадження № 2/348/944/26

11 червня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді: Бурдун Т.А.
з участю секретаря судового засідання: Лейб`юк Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
Позивач ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал», інтереси якого представляє адвокат Усенко М.І., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.03.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 7689682, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 7000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 7 000,00 грн. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024, відбулася передача права вимоги позивачу за кредитним договором № 7689682 від 09.03.2024. Сума заборгованості відповідача становить 24 885,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7 000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 16 695,00 грн; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1190,00 грн.
На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 24885,00 грн та стягнути сплачені судові витрати по справі.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2026 року було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та без проведення судового засідання, витребувано з АТ «А-Банк» інформацію про надходження на рахунок відповідача кредитних коштів.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2026 року справу прийнято до провадження судді Бурдун Т.А., вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.70). 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2026,про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 11.06.2026 року, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки відповідач не скористався процесуальними правами подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 09.03.2024 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» за допомогою електронного підпису (одноразовим ідентифікатором 650619) було підписано Договір про споживчий кредит № 7689682 (а.с. 5-10). 
Згідно умов даного договору сторони домовилися, що на умовах, встановлених договором кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1 Договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн (п. 1.2 Договору). Кредит надається строком на 105 днів з 09.03.2024. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.03.2024. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 24.03.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.06.2024 року (останнього дня строку кредитування).
Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 3395,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 17885,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 24885,00 гривень. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження позичальником строку кредитування, якщо інше не встановлено законодавством (п. 1.5 договору).
Комісія за надання кредиту: 1190,00 грн, яка нараховується за ставкою 17,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2205,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 14490,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. 
Позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором (з урахуванням додаткових угод/договорів до цього договору) та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної реальної річної процентної ставки. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород кредитодавця не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника (п. 1.7 договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1 договору).
Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 договору). Також вказаним договором визначено інші умови отримання та повернення кредиту.
Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 09.03.2024 підписав акцепт договору аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 650619 (а.с. 12 зворот).
Анкета-заява на отримання кредиту містить детальну інформацію щодо персональних даних відповідача ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, місце роботи, поетапний процес оформлення та розгляду заяви, тощо (а.с. 13, 13 зворот).
Також до договору додано графік платежів за договором (а.с. 11).
ТОВ «Мілоан» переказало грошові кошти у розмірі 7000 грн, на рахунок відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 125088090 від 09.03.2024 (а.с. 14).
З наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 16.03.2026 інформації вбачається, що банківська картка № НОМЕР_2 емітована АТ «А- БАНК» на ім`я ОСОБА_1 . По картковому рахунку № НОМЕР_2 вбачається зарахування коштів у розмірі 7000,00 грн - 09.03.2024 року (а.с. 52-59).
З виписки з особового рахунку та відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 7689682, станом на 12.02.2026 заборгованість ОСОБА_1 становить 24 885,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7 000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 16695,00 грн; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1190,00 грн. Також з виписки вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не погашав заборгованість (а.с. 14 зворот- 15 зворот).
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024, ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали цей договір про те, що кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників (а.с. 16-21).
Відступлення прав вимоги також підтверджується платіжною інструкцією № 4238, актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників (а.с. 21 зворот-27).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги, вказаний, зокрема, кредитний договір № 7689682 від 09.03.2024, де боржником є ОСОБА_1 (а.с. 27).
Відповідно до претензії ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за вих. № 22773940/2458 від 04.02.2026, ОСОБА_1 запропоновано сплатити боргові зобов`язання в сумі 24 885,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7 000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 16 695,00 грн; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1190,00 грн (а.с.27 зворот). 
Вказана вимога відповідачем залишена без задоволення.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо неналежного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за вищезазначеним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню наступні норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Судом встановлено, що договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором ( статті 514 ЦК України).
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача.Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором.
Відповідач відзив на позов не подав, наведених у позові обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.
Щодо доводів позивача про стягнення комісії за надання кредиту, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що відповідно умов кредитного договору та додаткових договорів, розмір комісії за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту. При цьому паспорт споживчого кредиту містить умови погашення тіла кредиту, процентів та комісії за надання кредиту.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, серед іншого, проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі, пов`язані з його наданням та обслуговуванням. Крім того, ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону прямо передбачає, що до загальних витрат включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, а також комісії, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту.
Таким чином, встановлення та стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1190,00 грн прямо передбачене умовами кредитного договору, узгоджується із законодавством України.
Отже, сам факт підписання відповідачем кредитного договору свідчить про його вільне волевиявлення та згоду з умовами, у тому числі з положеннями щодо сплати комісії, що відповідає положенням законодавства.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що нарахування комісії є правомірним та обґрунтованим та погоджується з розміром нарахованої комісії в сумі 1190,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за кредитом, заборгованості та по комісії за видачу кредиту, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 16695,00 грн, суд зазначає наступне.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Разом з тим, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Зі змісту ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Статтею 1 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
У п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Отже, починаючи з 25.12.2023 року (наступний день після набрання Законом № 3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %.
При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін.
У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, перші 120 днів тривають з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року, наступні 120 днів з 23 квітня 2024 по 20 серпня 2024 року.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Водночас, позивач незважаючи на те, що договір про надання споживчого кредиту № 7689682від 09.03.2024 року укладено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів свою діяльність, а також умови укладеного ним договору відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки і продовжив нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2,30 % на день відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за період з 24.04.2024 по 22.06.2024 (а.с.14 зворот-15).
Таким чином, суд погоджується із умовами кредитного договору щодо нарахування відповідачу за період з 09.03.2024 року по 24.03.2024 року відсотків за користування кредитом виходячи з процентної ставки – 0,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, що з урахуванням суми кредиту (7000,00 грн) становить 840,00 грн (56 грн в день х 15 днів = 840,00 грн) та за період з 25.03.2024 по 23.04.2024 року відсотків за користування кредитом виходячи з процентної ставки – 2,30відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що з урахуванням суми кредиту (7000,00 грн) становить 4830,00 грн (161 грн в день х 30 днів = 4830, грн)
Однак, починаючи з 24.04.2024 року нарахування відсотків здійснювалося в розмірі 2,30% в день, хоча не могло бути більшим за 1,5 %, а тому за період з 24.04.2024 по 22.06.2024 (період визначений позивачем) відсотки підлягають перерахунку в сторону зменшення та повинні становити 6 300,00 грн (105 грн за день х 60 днів = 6 300,00 грн).
Тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача проценти в загальному розмірі 11970,00 грн (840,00 грн + 4830,00 грн +6300 грн).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7689682від 09.03.2024 року підлягають задоволенню частково на загальну суму 20160,00 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн, одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1190,00 грн,  заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 11970,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що судовий збір позивачем сплачено у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 12924 від 18.02.2026 (а.с. 38) також позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується актом наданих послуг №Д/18103 від 12.02.2026, договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, детальним описом наданих послуг до акту від 12.02.2026 (а.с.30-33).
Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 24885,00 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму 20160,00 грн, тобто відсоток задоволених позовних вимог становить 81,01 %, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає 2156,81 грн (2662,40 х 81,01 % : 100); сума судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, яка підлягає стягненню, складає 6480,00 грн (8000,00 х 81,01 % : 100).
Отже, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2156,81 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 6480,000 грн, а всього на загальну суму 8636,81 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 512-516, 526, 549, 599, 626, 629, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 12-13, 75-81, 89, 133, 141, 265-268, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд, 

у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 7689682 від 09.03.2024 у розмірі 21160 (двадцять одна тисяча сто шістдесят) грн 00 коп, з яких: 7 000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 11970,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1190,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» судові витрати по справі на загальну суму 8636,81 (вісім тисяч шістсот тридцять шість) грн 81 коп., а саме зі сплати судового збору у розмірі 2156,81 грн та 6480,000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування, ім`я сторін та інших учасників справи :
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, 79018.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.А.Бурдун