ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/996/26 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейд-Україна" (09100, Київська обл., Білоцерківський р-н, село Сорокотяги, вул.Центральна, будинок 19, код 39268688)
до Комунального підприємства "Управління Житлово-комунального господарства "Гостомель" Гостомельської селищної ради (08290, Київська обл., Бучанський р-н, селище міського типу Гостомель, вул. Свято-Покровська, будинок 125, код 35413136)
про стягнення 493790,23 грн,
за участю представників: 
позивача: Міха Кирила Вадимовича;
відповідача: Конюхової Оксани Валеріївни,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтрейд-Україна" до Комунального підприємства "Управління Житлово-комунального господарства "Гостомель" Гостомельської селищної ради про стягнення 493790,23 грн за Договором підряду №10/07-25 від 10.07.2025.
Ухвалою суду від 13.04.2026, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 04.05.2026.
Через систему «Електронний суд» 28.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Ухвалою суду від 04.05.2026 відкладено розгляд справи на 25.05.2026.
Ухвалою суду від 25.05.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 16.06.2026.
У судовому засіданні 16.06.2026 представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.
Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін.
Судом установлено, що 10.07.2025 між Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕЙД-УКРАЇНА» (підрядник) укладено договір підряду №10/07-25.
Відповідно до умов Договору підрядник зобов`язався на власний ризик виконати роботи з поточного ремонту вуличного освітлення, а саме встановлення пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації вуличного освітлення на Алеї Чорнобильців у селищі Гостомель Бучанського району Київської області, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.
Згідно з пунктом 2.2 договору вартість робіт становила 518400 грн. 
Договір було укладено за результатами проведення процедури закупівлі. 
Умовами договору передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3, рахунку-фактури та за умови реєстрації податкової накладної. Розрахунки мали бути здійснені протягом двадцяти календарних днів з дати надання актів виконаних робіт.
Додатком №1 до договору визначено технічну специфікацію робіт, зокрема встановлення 20 опор вуличного освітлення. Додатком №2 до договору сторони погодили календарний графік виконання робіт, відповідно до якого початок виконання робіт визначено 11.07.2025, а завершення – 20.08.2025.
Як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було укладено з ТОВ «ПРОМЕНЕРГОЛЮКС» Договір виготовлення та поставки №16/07-25 від 16.07.2025, відповідно до якого постачальник зобов`язався виготовити та поставити алюмінієві опори зі світлодіодними світильниками та комутаційними щитками.
Позивач зазначає, що загалом було замовлено 38 опор, з яких 20 опор призначалися для виконання Договору підряду №10/07-25, а вартість таких опор становила 304000 грн. Позивач стверджує, що товар був поставлений у повному обсязі, а ним здійснено часткову оплату в розмірі 180000 грн.
За твердженням позивача, у процесі виконання договору на прохання замовника було здійснено заміну раніше замовлених опор, зокрема проведено їх демонтаж та доопрацювання шляхом встановлення розподільчих коробок у нижній частині конструкції. Позивач зазначає, що такі вимоги не були передбачені умовами договору та тендерною документацією, однак він погодився на внесення відповідних змін.
20.08.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору підряду, якою змінено пункт 3.2 договору та продовжено граничний строк внесення змін до графіка виконання робіт до 12.09.2025.
Позивач зазначає, що під час виконання робіт виникли обставини непереборної сили та дії третіх осіб, які унеможливлювали належне виконання зобов`язань, зокрема часткове пошкодження товару внаслідок обстрілів, спричинених збройною агресією російської федерації. У зв`язку з цим позивач звертався до відповідача з листами про продовження строку виконання робіт на 14 календарних днів, тобто до 26.09.2025.
За твердженням позивача, відповідач не врахував зазначені обставини та повідомив про намір розірвати Договір підряду з 22.09.2025.
Також позивач зазначає, що 20.09.2025 під час виконання робіт на Алеї Чорнобильців у селищі Гостомель представники відповідача, у тому числі керівник комунального підприємства, вчиняли дії, які, на думку позивача, перешкоджали здійсненню господарської діяльності товариства. У зв`язку з цим представником позивача було викликано працівників поліції та подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, яка, за твердженням позивача, зареєстрована за №27729 від 20.09.2025.
Позивач стверджує, що ним виконано роботи, передбачені технічною специфікацією до договору, у повному обсязі, у зв`язку з чим було складено акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за формою КБ-3 за вересень 2025 року.
За твердженням позивача, зазначені документи були передані відповідачу для підписання, однак останній відмовився від їх підписання.
Крім того, як зазначає позивач, акти не були підписані інженером технічного нагляду, залученим відповідачем, без повідомлення причин такої відмови.
Позивач зазначає, що вартість фактично виконаних робіт та встановленого обладнання за договором підряду згідно зі складеним ним актом становить 493790,23 грн. При цьому позивач вказує, що ним понесені витрати на придбання відповідних опор, а також наявна заборгованість перед постачальником.
Як зазначає позивач, листом №659 від 29.09.2025 відповідач повідомив його, що у зв`язку з розірванням договору підряду з 22.09.2025 позивачу було запропоновано до 10.10.2025 здійснити демонтаж встановленого майна з відповідної території у присутності представника комунального підприємства.
Посилаючись на те, що ним фактично виконано роботи за договором підряду, тоді як відповідач відмовився від їх прийняття та оплати, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради заборгованості за договором підряду №10/07-25 від 10.07.2025 у розмірі 493790,23 грн.
У поданому відзиві Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.
Відповідач зазначає, що на його обслуговуванні перебуває Алея Чорнобильців у селищі Гостомель Бучанського району Київської області. Для проведення робіт із заміни пошкоджених опор освітлення Гостомельською селищною військовою адміністрацією було виділено кошти з місцевого бюджету, а за результатами проведення процедури закупівлі 10.07.2025 між сторонами укладено Договір підряду №10/07-25 на суму 518400 грн.
За твердженням відповідача, умовами Договору та проектно-кошторисною документацією було передбачено встановлення двадцяти алюмінієвих опор висотою три метри з анкерною закладкою, світлодіодними світильниками та щитком комутаційним із захистом в опорі.
Відповідач зазначає, що твердження позивача про доопрацювання опор виключно на прохання замовника не відповідають дійсності, оскільки вимога щодо наявності комутаційного щитка містилася у проектно-кошторисній документації.
Відповідач вказує, що позивачем не було долучено до позовної заяви Договір виготовлення та поставки №16/07-25 від 16.07.2025, укладений із ТОВ «ПРОМЕНЕРГОЛЮКС». Відповідач зазначає, що відповідно до специфікації до цього договору опори типу 1 у кількості 20 штук були призначені для виконання договору підряду №10/07-25, однак конструктивно відрізнялися від опор типу 2 відсутністю щитка комутаційного із захистом у нижній частині опори. На думку відповідача, саме ця конструктивна невідповідність була виявлена працівниками комунального підприємства під час встановлення опор, про що позивача було негайно повідомлено.
Відповідач зазначає, що після отримання листа позивача від 29.08.2025 №093 ним було погоджено внесення змін до календарного графіка виконання робіт, у зв`язку з чим між сторонами 20.08.2025 укладено Додаткову угоду №1, якою строк виконання робіт продовжено до 12.09.2025.
Разом із тим, як зазначає відповідач, у встановлений строк позивач роботи не завершив та листом від 10.09.2025 №095 звернувся з проханням продовжити строк виконання робіт до 26.09.2025, посилаючись на обставини непереборної сили. У відповідь листом від 11.09.2025 №630 відповідач запропонував надати документальне підтвердження форс-мажорних обставин до 16.09.2025 та повідомив, що у разі ненадання такого підтвердження договір буде розірвано з 22.09.2025.
Відповідач зазначає, що у листі від 19.09.2025 №098 позивач не надав належного підтвердження настання форс-мажорних обставин, а посилання на обставини, які, за твердженням позивача, виникли у його постачальника ТОВ «ПРОМЕНЕРГОЛЮКС», були відхилені з огляду на суперечності між наведеними обставинами та доданими документами. Зокрема, відповідач посилається на видаткову накладну №70 від 08.08.2025, яка, на його думку, підтверджує отримання позивачем товару у повному обсязі ще станом на 08.08.2025. Також відповідач зазначає, що позивач не надав документів, які б підтверджували повернення опор виробнику для доопрацювання.
Відповідач вказує, що ні тендерною документацією, ні умовами договору підряду не передбачалося залучення субпідрядників або постачальників, дії яких могли б впливати на строки виконання робіт.
За твердженням відповідача, після спливу строку виконання робіт позивач у вихідні дні 20 та 21 вересня 2025 року без залучення технічного нагляду здійснював встановлення опор, у зв`язку з чим працівники комунального підприємства вживали заходів щодо припинення таких дій.
Відповідач зазначає, що 22.09.2025 договір підряду №10/07-25 було розірвано в односторонньому порядку на підставі пункту 10.2 договору, а відповідна інформація була оприлюднена в системі «Prozorro».
Також відповідач зазначає, що відповідно до тендерної документації, умов договору та проектно-кошторисної документації для здійснення контролю за дотриманням проектних рішень, строків виконання робіт, будівельних норм і правил було передбачено здійснення технічного нагляду.
З цією метою між відповідачем та третьою особою був укладений договір про надання послуг з технічного нагляду №15/07-25 від 15.07.2025.
За твердженням відповідача, протягом дії договору про технічний нагляд позивач жодного разу не подавав актів приймання виконаних робіт щодо частково виконаних робіт та не залучав інженера технічного нагляду для контролю за якістю, обсягами та відповідністю робіт проектним рішенням.
Відповідач зазначає, що листом від 11.09.2025 №630 повідомив позивача про намір розірвати договір та, на його думку, надав останньому можливість оформити акти на частково виконані роботи, погоджені технічним наглядом, для подальшої їх оплати. Однак, як стверджує відповідач, позивач цим правом не скористався.
Відповідач також зазначає, що після розірвання 23.09.2025 договору про надання послуг з технічного нагляду підписання актів інженером технічного нагляду стало неможливим. У зв`язку з цим відповідач заперечує твердження позивача про безпідставну відмову інженера технічного нагляду від підписання актів та зазначає, що такі документи були надані інженеру вже після припинення договірних відносин із ним.
Крім того, відповідач зазначає, що оскільки фінансування робіт здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету, після розірвання договору підряду та договору про технічний нагляд він був позбавлений можливості здійснювати оплату, а також перевірити обсяг, якість та відповідність виконаних робіт проектній документації.
Відповідач також зазначає, що приховані роботи, у тому числі прокладання кабелю, виконувалися без залучення замовника та інженера технічного нагляду, у зв`язку з чим, на думку відповідача, існує можливість неналежного виконання таких робіт.
Як зазначає відповідач, у відповідь на претензію позивача від 07.10.2025 №224 ним було повідомлено, що протягом десятиденного строку з моменту попередження про розірвання договору позивач мав можливість подати акти на частково виконані роботи для їх погодження та оплати. Водночас, за твердженням відповідача, працівники позивача, усвідомлюючи неминучість розірвання договору, здійснювали роботи з порушенням календарного графіка, у вихідні дні та без повідомлення замовника і технічного нагляду. Виявивши проведення таких робіт, відповідач, як зазначено у відзиві, звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою, яка була зареєстрована за №27729 від 20.09.2025.
Посилаючись на наведені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 493790,23 грн.
Висновки господарського суду.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України)
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України).
Згідно ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 ЦК України).
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та доводи сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що між сторонами 10.07.2025 укладено договір підряду № 10/07-25, предметом якого є виконання робіт з поточного ремонту вуличного освітлення на Алеї Чорнобильців у селищі Гостомель.
Пунктом 2.8 договору передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється замовником на підставі підписаних обома сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, рахунку-фактури та за умови реєстрації податкової накладної.
З матеріалів справи вбачається, що первісно строк виконання робіт було встановлено до 20.08.2025, а додатковою угодою № 1 від 20.08.2025 його продовжено до 12.09.2025.
Позивач посилається на виникнення обставин непереборної сили, зокрема пошкодження частини товару внаслідок обстрілів, у зв`язку з чим просив продовжити строк виконання робіт до 26.09.2025. 
Разом із тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів настання для позивача обставин непереборної сили, які б об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки. Саме по собі посилання позивача на обставини, які, за його твердженням, виникли у постачальника чи іншого контрагента, не підтверджує наявності форс-мажорних обставин у розумінні закону та умов договору.
З матеріалів справи також вбачається, що 22.09.2025 договір підряду № 10/07-25 було розірвано замовником в односторонньому порядку відповідно до п. 10.2 Договору. Доказів оскарження позивачем правомірності такого розірвання або визнання його недійсним матеріали справи не містять.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на фактичне виконання робіт та на складені ним в односторонньому порядку акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в і довідку про вартість виконаних робіт за формою КБ-3.
Щодо зазначених доводів суд зазначає, що сам факт складення та підписання підрядником таких документів не є безумовною підставою для виникнення у замовника обов`язку з оплати робіт. Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України акт, підписаний однією стороною, може породжувати правові наслідки лише за умови доведення фактичного виконання робіт та необґрунтованості відмови іншої сторони від їх прийняття.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що визначальним для вирішення спорів цієї категорії є встановлення фактичного виконання робіт, тоді як самі первинні документи є лише засобом підтвердження відповідної господарської операції.
Разом з тим у даній справі відповідач послідовно заперечував проти належного виконання робіт, посилаючись, зокрема, на порушення строків їх виконання, невідповідність конструкції опор проектно-кошторисній документації, відсутність належного технічного нагляду, непред`явлення проміжних актів виконаних робіт, а також виконання частини робіт після спливу строку виконання договору.
Судом встановлено, що акти приймання виконаних робіт не підписані ні замовником, ні інженером технічного нагляду. Крім того, доказів пред`явлення до оплати проміжних обсягів робіт під час дії договору позивачем не надано.
Також позивачем не подано належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували фактичне виконання робіт у заявленому обсязі та на суму 493790,23 грн, їх відповідність проектно-кошторисній документації, належну якість виконання та безпідставність відмови відповідача від їх прийняття.
Посилання позивача на лист відповідача від 29.09.2025 №659 як на підтвердження фактичного виконання робіт суд відхиляє, оскільки сам по собі лист щодо демонтажу встановленого майна не підтверджує належного виконання робіт у повному обсязі та їх відповідності умовам договору.
Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт виконання робіт у заявленому обсязі та на суму 493790,23 грн, а також не спростовано доводів відповідача щодо порушення строків виконання робіт та як наслідок припинення договірних відносин в порядку відповідно до п. 10.2 Договору у зв`язку з простроченням позивача, що кореспондується з положеннями п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, про що було відповідачем повідомлено позивача листом від 11.09.2025 №630 та вподальшому підтверджено листом від 18.09.2025 №648.
Суд констатує, що доказів виконання позивачем умов договору у строк до 12.09.2025, як то було погоджено сторонами, позивач суду ненадав. Відтак, у відповідача виникло право відмовитись від прийняття виконання позивачем свого обв`язку, яке він, за його твердженням намагався виконати з простроченням без погодження такого виконання з відповідачем та після отримання повідомлення про розірвання договору. Відтак, суд констатує правомінність дій відповідача щодо відмови від прийняття виконання зобов`язання позивачем, яке той намагався виконати з простроченням, що кореспондується з положеннями ч. 1, 3 ст. 612 ЦК України, а відтак всі ризики та негативні наслідки такого прострочення покладаються на позивача.
Крім того, суд констатує, що не може визначити розмір, підставність та факт виконання позивачем прихованих підготовчих робіт, позаяк належних доказів щодо факту виконання та обсягу вказаних прихованих робіт, у строки визначені договором, суду не надано, так само як і не надано експертного висновку, щодо обсягу та вартості вказаних прихованих робіт, позаяк проміжних актів приймання передачі на вказані роботи, які б фіксували обсяг та факт виконання вказаних робіт у строки визначені договором суду також надано не було.
З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕЙД-УКРАЇНА» про стягнення з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради 493790,23 грн у суду відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.
Вирішення питання щодо судових витрат.
Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судові витрати позивача, понесені ним в межах розгляду спору, залишити за позивачем.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз