Єдиний унікальний номер справи № 759/23090/21
Провадження № 22-ц/824/1239/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року  м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Журби С.О., 
суддів Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року про видачу дублікату виконавчого листа у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Левченко Яни Олександрівни, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ», боржник: ОСОБА_1 , про видачу дублікату виконавчого листа,
В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. звернулася до Святошинського районного суду м. Києва зі заявою про видачу дублікату виконавчого листа.
Заяву обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №759/23090/21, виданого 05.07.2023 Святошинським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КИЇВ» заборгованості за спожиті житлово-комунальні у розмірі 17 656,53 грн, 3% річних у сумі 968,97 грн, інфляційних втрат у сумі 2 205,66 грн, а також судового збору у сумі 2270,00 грн, а всього 23 101,16 грн.
20.05.2024 представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Поповим М.Г. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1, після чого виконавцем виявлено відсутність оригіналу виконавчого документу, про що складено відповідний акт та повідомлено органи поліції.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду зі заявою про видачу дубліката виконавчого документу.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа у справі №759/23090/21.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції щодо видачі дублікату виконавчого документу, представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Попов М.Г. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у видачі дублікату виконавчого документа. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на те, що нею фактично легалізовано подвійне стягнення, тобто можливість подвійного виконання судового рішення. Матеріали справи та клопотання приватного виконавця не містять обгрунтувань, належних і допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у тексті ухвали. 
Апелянт зауважує, що приватним виконавцем здійснюється виконавче провадження на підставі дубліката виконавчого листа (як в ньому зазначено), виданого на підставі ухвали № 759/23090/21 від 22.05.2024, хоча оскаржувана ухвала була постановлена 28.05.2024. Відтак, вважає, що судом допущене потрійне виконання судового рішення, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 і підставою для скасування оскаржуваної ухвали. 
Зазначає, що приватним виконавцем були сфальшовані матеріали про нібито викрадення виконавчого листа, оскільки вона або сама загубила його оригінал або ж хоче декілька разів стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти. 
Вважає, що наявна безпідставна видача дубліката виконавчого листа, що є неприпустимим.
У визначений процесуальний строк відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходило. 
У судове засідання, призначене на 19 березня 2026 року, з`явився представник апелянта - адвокат Попов М.Г., доводи апеляційної скарги підтримав.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, причини неявки не повідомили. 
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року у справі №759/23090/21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КИЇВ» заборгованість за спожиті житлово-комунальні у розмірі 17 656,53 грн., 3% річних у сумі 968,97 грн., інфляційні втрати у сумі 2 205,66 грн., а також судовий збір у сумі 2270,00 грн., а всього 23 101,16 грн. (а.с. 62-64).
Постановою Київського апеляційного суду від 20.06.2023 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року у справі №759/23090/21 залишено без змін (а.с. 144-153).
На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №759/23090/21, виданого 05.07.2023 Святошинським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КИЇВ» заборгованості за спожиті житлово-комунальні у розмірі 17 656,53 грн, 3% річних у сумі 968,97 грн, інфляційних втрат у сумі 2 205,66 грн, а також судового збору у сумі 2270,00 грн, а всього 23 101,16 грн.
20.05.2024 представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Поповим М.Г. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Після ознайомлення адвокатом Поповим М.Г. з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 було виявлено відсутність оригіналу виконавчого документу, а саме: виконавчого листа № 759/23090/21, виданого 05.07.2023 Святошинським районним судом міста Києва.
Про даний факт виявлення відсутності оригіналу виконавчого документу приватним виконавцем було складено відповідний акт та повідомлено органи поліції.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви приватного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції вважав докази, які надані заявником, а також його доводи про втрату оригіналу виконавчого документа, обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, а втрату оригіналу виконавчого документа № 759/23090/21 доведеною, з огляду на що дійшов до висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого документа. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з огляду на таке:
Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При цьому спосіб, у який такий виконавчий лист було втрачено, для вирішення питання про видачу його дубліката не має жодного значення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 р. по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».
Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заявником належним чином було обґрунтовано обставини щодо необхідності отримання дубліката виконавчого документа у зв`язку з його відсутністю. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо легалізації судом першої інстанції подвійного стягнення за виконавчим документом, та доводи щодо допущення судом потрійного виконання.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: "дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено".
Отже питання про видачу дублікату виконавчого листа може вирішуватись позитивно виключно у випадку, коли судове рішення невиконане (у іншому ж випадку, слід вважати, що видача дублікату виконавчого листа призводила б до подвійного виконання судового рішення).
Будь-яких доказів, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.07.2022 виконано боржником матеріали справи не містять, не подано таких доказів і самим скаржником під час апеляційного перегляду ухвали суду. Відтак підстави вважати, що видача дублікату виконавчого листа призведе до подвійного стягнення відсутні.
Не підтверджені будь-якими доказами і доводи апеляційної скарги про те що, приватним виконавцем сфальшовані матеріали про викрадення виконавчого листа. Апелянтом не надано доказів звернення до правоохоронних органів з даного приводу.
Водночас колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що предметом розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа не є питання встановлення вини приватного виконавця чи іншої особи за втрату виконавчого листа, під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа належить встановити саме факт відсутності оригіналу виконавчого документа, що як наслідок призводить до неможливості його примусового виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду. З урахуванням того, що виконавчий лист був втрачений, строк його пред`явлення до виконання не сплив, а рішення суду, на підставі якого його видано, не виконано, у суду були наявні законні підстави для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого листа постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд залишає її без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько