Справа № 591/13564/25
Провадження № 2/591/3547/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.
при секретарі - Устименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення збитків від інфляції та 3% річних -

встановив:

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача втрати від інфляції у розмірі 52139,68 грн. та 3% річних в розмірі 11524,81 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.11.2014 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 було укладено було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №A14699185. 30.03.2015 року в м. Суми сталося ДТП за участю автомобіля ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 10.06.2015 року (справа № 591/4021/15-п), ДТП сталося внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 . Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.04.2015 року (справа № 591/22811/15-п) встановлено, що під час ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. На підставі договору обов`язкового страхування та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування в розмірі 50000 грн. (ПІ №026311 від 30.07.2015). 06.01.2017 року Зарічний районний суд м. Сум виніс рішення у справі №584/624/16-ц про стягнення з відповідача на користь ПРАТ «СК «УНІКА» 50000 грн.. На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі. В період з 22.08.2023року- 27.06.2025 року рішення суду у справі 584/624/16-ц виконано в примусовому порядку, що підтверджується платіжними інструкціями Зарічного ВДВС у м. Суми №22/08/202315935, №19/09/202318651, №24/10/202324396, №29166, №77806, №116991, №117043, №118048. Представник позивача зазначає, що позивач отримав право на стягнення з відповідача інфляційних втрат від знецінення грошової одиниці України, внаслідок інфляційних процесів в державі та 3% річних за період з 12.03.2017 року, тобто нарахування прострочення виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди здійснюється з урахуванням строків позовної давності по 27.06.2025 - дата остаточного виконання рішення суду.
09.12.2025 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми відкрите спрощене позовне провадження по справі, судове засідання призначено на 20.03.2026 року. 20.03.2026 року судове засідання відкладено на 04.06.2026 року у зв`язку з неявкою відповідача, відсутністю доказів його належного сповіщення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 60), відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:
20.11.2014 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №A14699185. 30.03.2015 року в м. Суми сталося ДТП за участю автомобіля ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_2 . 
Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 10.06.2015 року (справа № 591/4021/15-п), ДТП сталося внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 .. 
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.04.2015 року (справа № 591/22811/15-п) встановлено, що під час ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. На підставі договору обов`язкового страхування та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування в розмірі 50000 грн. (ПІ №026311 від 30.07.2015). 
06.01.2017 року Зарічний районний суд м. Сум виніс рішення у справі №584/624/16-ц про стягнення з відповідача на користь ПРАТ «СК «УНІКА» 50000 грн..
Як зазначає позивач та не спростовується відповідачем, за результатами вказаних судових рішень було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження. В подальшому ОСОБА_1 сплатив на користь позивача суму боргу.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбаченої ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пп. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Таким чином, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2017 року встановлено право грошової вимоги позивача до відповідача у розмірі 50000 грн..
За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушенням зобов`язання, згідно з статтею 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо заявленої представником відповідача заяви про застосування до вказаних правовідносин строків позовної давності.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 52139,68 грн. та 3 % річних у розмірі 11524,81 грн. за період з 12.03.2017 року по 27.06.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Разом з тим пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, було продовжено на строк дії воєнного стану.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено та діяв на дату звернення позивача до суду.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що «чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу».
Також, аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 161/13011/23.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем заявлені позовні вимоги в межах строку позовної давності.
Позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідачів перед позивачем, який не спростований відповідачами з яким погоджується суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Як вже було встановлено судом, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2017 року встановлено грошове зобов`язання відповідача перед позивачем.
Таким чином, підставою виникнення зобов`язань щодо сплати відповідачем на користь позивача інфляційний втрат та 3% річних є факт встановлення Зарічним районним судом м. Суми від 06.01.2017 року, грошових зобов`язань відповідача перед позивачем.
Таким чином, строк коли у відповідача перед позивачем виникли грошові зобов`язання, тобто порушене право є дата ухвалення рішення – 06 січня 2017 року.
Згідно із статтею 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі статтею 89 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне:
Понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу підтверджується договором доручення №2/23ю на правові послуги від 02.11.2023 року укладеного між ПрАТ «СК «Уніка» та ФОП ОСОБА_2 , додатковою угодою №2 до договору доручення №2/23ю, договором № 2/23ю про надання правової допомоги від 02 листопада 2023 року АБ "Білий" та ФОП ОСОБА_2 , актом (звіт) прийому-передачі наданих послух №1/16180 до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від «01» листопада 2023 року.
Отже, стороною позивача документально доведено витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн., а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат.
Питання стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення збитків від інфляції та 3% річних задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (місце знаходження: м. Київ, вул. Олени Теліги, 6, літ. В, корп. 4, ЄДРПОУ 20033533) інфляційні втрати у розмірі 52139,68 грн. та 3% річних у розмірі 11524,81 грн. за період з 12.03.2017 року по 27.06.2025 року, а також 3028 грн. судового збору, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн..
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 04 червня 2026 року.

СУДДЯ    А.Я.КЛИМЕНКО