1	Справа № 335/12245/25  2/335/851/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Сиротенко В.К, за участю секретаря судового засідання Кумер А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1074952185 від 18.09.2020 у сумі 18 255,52 грн., з яких: сума основного боргу 9 457,81 грн, сума заборгованості за процентами 1,03 грн., заборгованість по комісії 8 796,68 грн., а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1074952185.
17.12.21 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №171221 за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та умовах визначених в договорі.
08.11.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та умовах в договорі.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 18 255,52 грн., з яких: сума основного боргу 9 457,81 грн, сума заборгованості за процентами 1,03 грн., заборгованість по комісії 8 796,68 грн.
З моменту отримання права вимоги до відповідача ОСОБА_1 позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Ухвалою від 18.12.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк – 10 днів з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
29.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Білотіл А.Г. для усунення виявлених недоліків позовної заяви надійшло клопотання про витребування доказів
Ухвалою судді Вознесенівського районного суд міста Запоріжжя від 05.01.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Витребувано у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (код ЄДРПОУ 09806443, адреса 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) наступні документи: - копію повного Договору відступлення прав вимоги №171221 від 17.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК»;- витяг з Реєстру Прав Вимог до Договору відступлення прав вимоги №171221 від 17.12.2021, до якого включені вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1074952185 від 18 вересня 2020;- платіжну інструкцію, що підтверджує оплату за відступлення прав вимоги за Договором відступлення прав вимоги №171221 від 17.12.2021;- виписку по особовим рахункам за Кредитним договором №1074952185 від 18 вересня 2020 року;- докази перерахування коштів за Кредитним договором №1074952185 від 18 вересня 2020 року.
26.01.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заву відповідно до якого, з матеріалів справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вищезазначеного договору, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо, а також доказів про те, на яку картку, з яким номером, та відомості про належність цієї картки до відповідача на яку перераховано такі кошти. Не містяться матеріали справи підтверджень щодо ознайомлення відповідача при укладені договору. Відповідач просить стягнути відсотки та комісію, що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, які суперечать Закону України «Про споживче кредитування».Крім того зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було направлено повідомлення про дострокове погашення кредитної заборгованості. Просить врахувати твердження, які викладені у відзиві при винесені рішення по справі дані.
27.01.2026 року з АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла витребувана інформація.
30.01.2026 через систему «Електронний суд» представником позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Білотіл А.Г. подано відповідь на відзив, з посиланням на те, що підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням кредитного договору. Також, представник зазначив, що за весь період перебування права вимоги по кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до позивача. Таким чином, наявність прострочення виконання окремих зобов`язань (невнесення передбачених договором платежів) надає кредитору право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості ще до закінчення загального строку дії договору. При цьому направлення письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту позичальнику не є обов`язковим. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі № 1-2/2002 зазначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Тобто, звернення позикодавця з позовом до суду про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань є правом кредитора, направленим на захист в суді його порушеного права.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви викладено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач, повідомлена у встановленому законом порядку, не з`явилась в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням заперечень, зазначених у відзиві.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
За правилами ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Судом встановлено, що 18.09.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕЖИТІВ» та ОСОБА_1 укладений договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №1074952185 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 568,12 грн строком на 12 місяців, реальна річна процентна ставка 77,67%
Також ОСОБА_1 18.09.2020 особисто підписала паспорт кредиту та заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Положення статті 6 та 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в письмовій формі.
Суд також вважає доведеною обставину отримання відповідачем від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІНИХ КРЕДИТІВ» грошових коштів у розмірі 16568,12 грн у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором.
На виконання ухвали суду від 05.01.2026 року про витребування доказів, АТ «ТАСКОМБАНК» надано наступні документи: виписку по особовим рахункам за Кредитним договором №1074952185 від 18 вересня 2020 року та докази перерахування коштів за Кредитним договором №1074952185 від 18 вересня 2020 року.
Суд враховує, що правомірність укладеного кредитного договору № 1074952185 від 18.09.2020 як правочину ким-небудь із сторін не оспорено, тому він є чинним і обов`язковими для виконання.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором № 1074952185 від 18.09.2020 станом на 31.10.2025 становить 18 255,52 грн., з яких: 9457,81 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1,03 грн. сума заборгованості за відсотками, 16 000,00 грн. сума заборгованості за неустойкою, 8 796,68 грн. сума заборгованості за комісією.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Частиною другою статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц.
Крім того, суд враховує, що за положеннями статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
Верховний Суд зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
За викладених обставин суд доходить до висновку, що Договір факторингу між Первісним кредитором – ТОВ «АТ ТАСКОМБАНК» та позивачем – ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений у відповідності до вимог чинного законодавства. 
08.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимого вже існуючого зобов`язання за договором позики №1074952185 від 18.09.2020. 
Відтак, заперечення відповідача щодо неотримання позивачем права вимоги на договором факторингу спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. 
Наданими суду доказами підтверджено факт отримання позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором №1074952185 від 18.09.2020, таким чином позовна заява в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом кредиту в сумі 9 457,81 грн. та відсотками в сумі 1,03 грн. підлягає задоволенню.
Щодо стягнення комісії за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі № 479/191/17.
Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору № 8218175 від 08.02.2025 про сплату комісії є неправомірними, суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору - комісії в розмірі 8 796,68 грн задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1568,91 грн, виходячи з розрахунку: 9458,84 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 3028,00 грн (сума сплаченого судового збору) / 18255,52 грн (розмір заявлених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 258, 259, 264-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №107495185 від 18.09.2020 у сумі 9458 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 84 коп., яка складається з: 9 457,81 грн - заборгованості за основною сумою боргу; 1,03 грн заборгованості за нарахованими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у 1568 (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім) грн. 91 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 22 травня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.К. Сиротенко