ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року	справа № 380/23396/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – відповідач, Головне управління ПФУ в Закарпатській області), у якому просить:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.10.2025 №212850009736 про відмову в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «ім. Горького» з 05.10.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1995 по 31.12.1999 в повному обсязі, а також часи роботи в колгоспі «ім. Горького» за фактичною тривалістю, а саме за 1985 рік 226 трудоднів, 1986 рік 166 трудоднів, за 1987 рік - 144 трудодні, за 1988 рік 217 трудоднів, за 1992 рік 237 трудоднів, за 1993 рік 256 трудоднів, за 1994 рік 252 трудодні, період отримання допомоги по безробіттю з 20.12.2002 по 14.12.2003 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 23.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.10.2025 звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.10.2025 №212850009736 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (12 років 2 місяці 26 днів за наявності необхідних 25 років). До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «ім. Горького» згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.01.1985 (з 05.10.1984 по 28.08.1987 та з 15.03.1988 по 25.09.1992), оскільки на думку відповідача дата народження на титульній сторінці трудової книжки має виправлення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а також у зв`язку з відсутністю інформації про реорганізацію підприємства, встановлений мінімум та відпрацьовані вихододнi. Позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки на працівника не може покладатися ризик негативних наслідків формальної неправильності оформлення трудової книжки з вини роботодавця, а трудова книжка колгоспника містить усі необхідні відомості про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні. Крім того, відповідачем не зараховано до страхового стажу період отримання позивачем допомоги по безробіттю з 20.12.2002 по 14.12.2003, що передбачено приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою від 01.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків. Зазначив, що 23.10.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, та за результатами розгляду заяви рішенням №212850009736 від 30.10.2025 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача становить 12 років 2 місяці 26 днів при необхідних 25 років. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.01.1985, оскільки дата народження на титульній сторінці має виправлення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, та періоди роботи в колгоспі з 05.10.1984 по 28.08.1987 і з 15.03.1988 по 25.09.1992 у зв`язку з відсутністю інформації про реорганізацію підприємства, встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, та встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій.
23.10.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), за принципом екстериторіальності органом, що приймав рішення за заявою позивача, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.10.2025 №212850009736 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (12 років 2 місяці 26 днів при необхідних 25 років).
Підставою для незарахування до страхового стажу періодів роботи у колгоспі «ім. Горького» згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.01.1985 відповідач зазначив наявність на титульній сторінці трудової книжки виправлення дати народження, що, на думку відповідача, суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а також відсутність інформації про реорганізацію підприємства, встановлений мінімум та відпрацьовані вихододнi за періоди з 05.10.1984 по 28.08.1987 та з 15.03.1988 по 25.09.1992.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 і 21 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», - після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.
Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників станом на час оформлення трудової книжки позивача врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі – Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника заносяться, зокрема: відомості про колгоспника (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність); відомості про роботу (призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи); відомості про трудову участь (прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання).
Станом на час оформлення трудової книжки позивача (1985 рік) діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі – Інструкція №162).
Згідно з пунктом 18 Порядку забезпечення працівників і службовців трудовими книжками, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 №656 (далі – Порядок №656), відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 26.01.1985 містяться записи про роботу позивача в колгоспі «ім. Горького»: 05.10.1984 - прийнятий у члени колгоспу (Протокол №16 від 30.10.1984); 28.08.1987 - звільнений за власним бажанням (Протокол №9 від 28.08.1987); 15.03.1988 - прийнятий у члени колгоспу (Протокол №5 від 26.03.1988); 01.12.2002 - звільнений з членів СООО «ім. Горького» (Протокол №11 від 01.12.2002).
Також у трудовій книжці колгоспника міститься інформація про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні: 1984 рік - встановлений мінімум 68, відпрацьовано 68; 1985 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 226; 1986 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 166; 1987 рік - встановлений мінімум 153, відпрацьовано 144; 1988 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 217; 1989 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 308; 1990 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 260; 1991 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 290; 1992 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 237; 1993 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 256; 1994 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 252; 1995 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 351; 1996 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 282; 1997 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 300; 1998 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 317; 1999 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 290; 2000 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 326; 2001 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 269; 2002 рік - встановлений мінімум 260, відпрацьовано 261.
Таким чином, посилання відповідача на відсутність інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододнi є необґрунтованими, оскільки такі відомості наведені безпосередньо у трудовій книжці колгоспника позивача.
Щодо посилання відповідача на наявність виправлення дати народження на титульній сторінці трудової книжки як підставу для незарахування періодів роботи до страхового стажу суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 2.2 Інструкції №162 у трудову книжку вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність. Аналогічні положення містяться у пункті 6 Порядку №656.
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печатковим записом про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
При цьому, відповідно до пункту 18 Порядку №656 та аналогічних положень Інструкції №162 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства.
Отже, відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця, а тому неналежне оформлення трудової книжки не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу працівника, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, в якій Верховний Суд зазначив, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, яка відповідальна за дотримання правил її ведення.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також у постанові від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.
Крім того, як слідує із матеріалів справи, особа позивача та факт належності йому трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.01.1985 підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Новотроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області 29.11.2000, у якому дата народження позивача зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає даним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 30.10.2025 №212850009736. Жодних сумнівів щодо ідентифікації особи позивача та належності йому записів про трудову діяльність у трудовій книжці колгоспника у матеріалах справи не міститься.
За таких обставин, посилання відповідача на наявність виправлення дати народження на титульній сторінці трудової книжки як на безумовну підставу для незарахування періодів роботи позивача до страхового стажу не ґрунтуються на вимогах закону.
Враховуючи наведене, періоди роботи позивача в колгоспі «ім. Горького» з 05.10.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1995 по 31.12.1999 (за які за даними трудової книжки колгоспника позивач виконав встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві) підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача в повному обсязі, а періоди роботи у колгоспі «ім. Горького» за 1985 рік (226 трудоднів), 1986 рік (166 трудоднів), 1987 рік (144 трудодні), 1988 рік (217 трудоднів), 1992 рік (237 трудоднів), 1993 рік (256 трудоднів), 1994 рік (252 трудодні) підлягають зарахуванню до страхового стажу за фактичною тривалістю згідно з частиною другою статті 56 Закону №1788-ХІІ.
Згідно з частиною третьою статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також, зокрема: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків; період одержання допомоги по безробіттю; військова служба.
Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу для обчислення пенсії зараховується період одержання допомоги по безробіттю.
Згідно зі статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж за періоди до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Підставою для зарахування періоду до 1 січня 2004 року є записи в трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, підтвердити період одержання допомоги по безробіттю можна на підставі відповідної довідки служби зайнятості, що передбачено Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Як слідує із матеріалів справи, у трудовій книжці позивача наявний запис Новотроїцького районного центру зайнятості про взяття на облік як такого, що шукає роботу, з 17.08.2001, а також запис про отримання допомоги по безробіттю з 20.12.2002 по 14.12.2003.
Отже, на момент отримання позивачем допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої допомоги до загального трудового стажу, відтак період отримання позивачем допомоги по безробіттю з 20.12.2002 по 14.12.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Безпідставне незарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача також свідчить про незаконність оскаржуваного рішення відповідача.
Суд звертає увагу, що право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.10.2025 №212850009736 про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято з порушенням норм матеріального права, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягає скасуванню, а відповідача слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди роботи в колгоспі «ім. Горького» та період отримання допомоги по безробіттю, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку рішенню та діям відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, доказів понесення інших судових витрат, останнім не надано, то такі, в силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.10.2025 №212850009736 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (ЄДРПОУ 20453063) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «ім. Горького» з 05.10.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1995 по 31.12.1999 в повному обсязі, а також періоди роботи в колгоспі «ім. Горького» за фактичною тривалістю - за 1985 рік 226 трудоднів, за 1986 рік 166 трудоднів, за 1987 рік 144 трудодні, за 1988 рік 217 трудоднів, за 1992 рік 237 трудоднів, за 1993 рік 256 трудоднів, за 1994 рік 252 трудодні, та період отримання допомоги по безробіттю з 20.12.2002 по 14.12.2003, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 23.10.2025 про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.