Справа № 688/5968/25 
Провадження № 2/675/364/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" квітня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області під головуванням судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Беліци М.О., учасників справи:
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (по тексту рішення – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (по тексту рішення – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1746859 від 01.08.2024 в сумі 20700, 00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 01.08.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та відповідачем укладено договір №1746859 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 3000 грн. Згідно із п. 1.4. договору строк кредиту 359 днів: з 01.08.2024 року по 27.07.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 3000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК».
Також звертає увагу, що кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
За покликанням позивача, оскільки ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК».
Зазначає і те, що пунктом 1.5.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. договору. Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,35%% в день та застосовується на умовах, визначених договором. 
Просив врахувати, що сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку в договорі.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.06.2025 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі договору факторингу №27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Так, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1746859 від 01.08.2024 загальна сума заборгованості склала 19350 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 3000 грн., заборгованості за процентами – 14850 грн., штрафні санкції 1500,00 грн.
За покликання позивача відповідно до п. 1.4. строк дії договору №1746859 строк кредиту з 01.08.2024 по 27.07.2025. Станом на дату укладання договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025, строк дії договору № 1746859 від 01.08.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 28.06.2025 по 27.07.2025 (30 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 1350 грн. 
Як зазначає позивач після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 1746859 від 01.08.2024 загальною сумою 20700 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 3000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 14850 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 30 календарних днів 1350 грн., штрафні санкції 1500,00 грн.
10.03.2026 судом отримано від представника відповідача заяву із альтернативним розрахуном суми заборгованості по кредитному договору.
За покликанням представника відповідача необхідно врахувати приписи ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%, а відтак максимальна сума відсотків, у даній справі, не може перевищувати 10800, 00 грн.
На думку представника відповідача, стягнення судового збору також підлягає частковому задоволенню згідно відсоткового задоволення позовних вимог.
Щодо витрат на правову допомогу, то на думку представника відповідача, враховуючи те, що позивач та його представник заявили клопотання про розгляд справи без їх участі, то стягнення правової допомоги підлягає до часткового задоволення у сумі 3360, 00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно, належним чином; його представник подав письмову заяву про розгляд справи без його участі з покликанням врахувати його правову позицію, викладену у його раніше поданій заяві.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що 01.08.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №1746859 про надання споживчого кредиту, сторони якого погодили наступні умови.
Так відповідно до п. 1.3. цього договору - тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 3000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 01.08.2024 року по 27.07.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 
Пунктом 1.5.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. договору.
Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,35% в день та застосовується на умовах, визначених договором. 
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 3000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» (детальна інформація викладена в розділі 4. «Щодо зарахування грошових коштів на платіжну карту відповідача»).
Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк», оформленого листом №20.1.0.0.0/7-260407/128618-БТ від 15.04.2026 встановлено, і, відповідно підтверджується, що рахунок № НОМЕР_1 , який зазначений в кредитному договорі належить відповідачу, і на нього 01.08.2024 зараховано 3000, 00 грн.
Тим самим є підтвердженим як факт належності банківської картки, так і зарахування відповідачу грошових коштів на виконання кредитного договору №1746859 від 01.08.2024.
Як вбачається з матеріалів справи така обставина по своїй суті не заперечується і самим відповідачем та його представником.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за даним кредитним договором вбачається, що станом на 27.07.2025 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 20700 грн., яка складається з: 3000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16200 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 1500,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
При цьому, станом на 27.06.2025 така заборгованість складала - 3000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14850 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 1500,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Необхідно врахувати, що ОСОБА_1 підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора як договір №1746859 від 01.08.2024 з відповідним додатком до нього, так і паспорт споживчого кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви представника відповідача із альтернативним розрахуном суми заборгованості по кредитному договору, ОСОБА_1 не заперечує підписання вказаного договору та отримання кредитних коштів в сумі 3000,00 грн.
Тим самим, з урахуванням відомостей, що містить повідомлення АТ КБ «Приватбанк», оформленого листом №20.1.0.0.0/7-260407/128618-БТ від 15.04.2026, суд вважає доведеним зарахування ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» коштів у сумі 3000,00 грн. на виконання кредитного договору №1746859 від 01.08.2024, а відтак надання грошових коштів у сумі 3000, 00 грн.
Крім цього, судом встановлено і те, що враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.06.2025 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі договору факторингу №27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1746859 від 01.08.2024 загальна сума заборгованості склала 19350,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 3000,00 грн., заборгованості за процентами – 14850,00 грн., штрафні санкції 1500,00 грн.
Станом на дату укладання договору факторингу №27062025 від 27.06.2025, строк дії договору № 1746859 від 01.08.2024 не закінчився. 
Як вбачається з матеріалів справи, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 28.06.2025 по 27.07.2025 (30 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 1350 грн. 
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.4. Договору № 1746859 від 01.08.2024.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі – Закон №675-VIII).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Крім того суд враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за кредитним договором, нарахованої відповідно до умов кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист справ споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися з нормами Закону.
У даній справі договір №1746859 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» було укладено 01.08.2024, строком на 360 календарних днів, з кінцевим терміном повернення коштів 27.07.2025.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023, отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного Закону, а саме п. 17 його Прикінцевих та Перехідних положень.
Згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунком заборгованості позивача, відповідачу за період з 01.08.2024 по 27.07.2025 включно нараховано заборгованість зі сплати процентів із розрахунку стандартної денної процентної ставки 1,5 % в день.
Аналізуючи вищезазначені умови укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунків заборгованості в частині нарахування процентів за користування кредитом, суд вважає, що нараховані відповідачу проценти з 21.08.2024 по кінець строку кредитування суперечать вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», відтак підлягають перерахунку.
Так, за період з 21.08.2024 по 27.07.2025 включно, з урахуванням тіла кредиту 3000 грн., проценти за користування складатимуть 10200 грн. (3000 грн.*1%*340 днів). При цьому суд враховує, що розмір нарахованої позивачем щоденної процентної ставки 1,5% за період з 01.08.2024 по 20.08.2024 включно (20 днів), що становить згідно з розрахунком заборгованості 900, 00 грн., узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», відтак перерахунку не підлягає.
Згідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За вказаних вище обставин, оскільки загальний розмір заборгованості з урахуванням нарахованих процентів складатиме 11100 грн. (10200 грн.+ 900 грн.), в той час як позивач просив стягнути з відповідача заборгованість зі сплати процентів 16200 грн., суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафними санкціями, суд зазначає наступне.
Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24.02.2022 і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нараховано штраф/пеню за прострочення платежів за кредитним договором в цей період, законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1500,00 грн пені/неустойки відсутні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею/штрафами в сумі 1500,00 грн задоволенню не підлягають.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №1746859 від 01.08.2024 у розмірі 14100, 00 грн, з яких тіло кредиту 3000,00 грн; заборгованість за процентами 11100, 00 грн.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 1650, 14 грн. (68, 12 %).
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом враховано, що 10.12.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024.
Згідно п. 1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором. 
При цьому, згідно заявки №12822 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 та акту №12822 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 вбачається, що клієнт (позивач) доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до стягнення заборгованості за кредитним договором №1746859 від 01.08.2024.
Згідно акту №12822 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 сторони погодили, що адвокат надав правову допомогу, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 10000, 00 грн.
Вказані вище докази та рахунок на оплату №12822-19/11-2025 від 19.11.2025 у своїй сукупності підтверджують факт надання позивачу правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024.
При цьому, аналізуючи заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у даній справі на дотримання вимог співмірності, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що заявлений розмір в 10000, 00 грн є завищеним.
Так, справа відноситься до категорії малозначних справ, справа є типовою для позивача у відносинах із боржниками, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, адвокат участі у судовому засіданні не приймав, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним, розгляд проводився в спрощеному провадженні. 
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Зважаючи на викладене вище, з урахуванням заяви представника відповідача про завищений розмір витрат позивача, і відповідно їх зменшення, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу до 6000,00 грн, оскільки вважає, що саме такий розмір буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності.
Тим самим, з урахування часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 4087, 20 грн. (68, 12 %).
На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (місце знаходження – м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ЄДРПОУ - 44559822) заборгованість за договором №1746859 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 01.08.2024 у розмірі 14100 (чотирнадцять тисяч сто) грн 00 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (місце знаходження – м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ЄДРПОУ - 44559822) судовий збір у розмірі 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн 14 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4087 (чотири тисячі вісімдесят сім) грн 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності у часників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне рішення з урахуванням ч. 5 ст. 268 ЦПК України складено 29.04.2026.

Суддя Олександр Король