РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Рівне	№480/8621/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 	
 	про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), Військової частини НОМЕР_3 (далі - відповідач 2), про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проходження військової служби отримав бойове поранення, у зв`язку з чим перебував на довготривалому стаціонарному лікуванні. Стверджує, що має право нарахування і виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Вважає дії відповідача щодо ненарахування і невиплати такої винагороди у належному розмірі є безпідставними і протиправними, а тому просив позов задовольнити.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду суддею та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач 1 надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Ухвалою суду залученого другого відповідача – Військову частину НОМЕР_3 .
Відповідач 2 правом надати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі – Позивач) у спірний період проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі – Відповідач) та виконував обов`язки військової служби, пов`язані із забезпеченням оборони України, захистом суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності держави, а також безпосередньо брав участь у заходах із відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.
З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2024 року під час виконання бойових завдань поблизу населеного пункту Курилівка Суджанського району Курської області, пов`язаних із захистом Батьківщини, Позивач отримав бойове поранення.
Внаслідок вказаних бойових дій Позивач отримав вибухову травму, акубаротравму без пошкодження барабанних перетинок, цефалічний синдром та забій поперекового відділу.
Факт отримання Позивачем зазначеного поранення, а також обставини його отримання підтверджуються довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №432 від 03.02.2025, відповідно до якої травма та поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини.
Крім того, судом встановлено, що 11 січня 2025 року під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини поблизу населеного пункту Махновка Суджанського району Курської області, Позивач повторно отримав бойове поранення.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №287 від 25.01.2025 Позивач отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення носа та верхньої губи, контузію обох очей, забій грудного та поперекового відділів хребта, закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку.
У зазначеній довідці також прямо вказано, що отримані Позивачем травми, поранення та контузії пов`язані із захистом Батьківщини та виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях.
Після отримання вказаних поранень Позивач проходив тривале стаціонарне лікування у закладах охорони здоров`я.
Так, відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 22.01.2025 Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13.01.2025 по 22.01.2025 включно, тобто протягом 10 календарних днів.
У подальшому, згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 17.02.2025, Позивач проходив стаціонарне лікування у період з 22.01.2025 по 17.02.2025 включно, тобто протягом 27 календарних днів.
Таким чином, загальна тривалість стаціонарного лікування Позивача після отриманого бойового поранення склала 37 календарних днів.
З метою реалізації права Позивача на отримання належного грошового забезпечення та додаткових виплат, гарантованих законодавством України військовослужбовцям, які отримали поранення під час захисту Батьківщини, представник Позивача – адвокат Трунілов Ярослав Олександрович – засобами електронного зв`язку звернувся до Відповідача через Міністерство оборони України із відповідною заявою.
У зазначеній заяві представником Позивача порушувалося питання щодо нарахування та виплати Позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період перебування Позивача на стаціонарному лікуванні після отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Позивач вважає, що Відповідач 1, як військова частина, у якій він проходив військову службу, був зобов`язаний провести з ним повний та остаточний розрахунок грошового забезпечення, а також здійснити виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн у розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я після отриманого бойового поранення.
Разом із тим, як зазначає Позивач, Відповідач 1 не здійснив у повному обсязі нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період проходження стаціонарного лікування та перебування у відпустці для лікування після поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби та безпосередньої участі у заходах із захисту Батьківщини.
На переконання Позивача, бездіяльність Відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі додаткової грошової винагороди суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема положенням постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, та порушує його право на належне матеріальне забезпечення як військовослужбовця, який отримав поранення під час захисту Батьківщини.
Вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі - Закон №2011) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Відповідно до ст.1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п.2-3 ст.9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абз.1-2 п.4 ст.9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно з п.1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до п.1-2 Постанови виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з наказами про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Відповідно до п.5 Постанови № 168 вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до Постанови №168 внесено зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Суд наголошує, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Крім цього, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/23 від 23.06.2022 (далі-Окреме доручення), пунктом 7 якого встановлено, зокрема, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналогічні норми містить і Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), які набрали чинності 01.02.2023.
Так, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до п.12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Системний аналіз вказаних положень законодавства свідчить, що Постанова №168 встановлює умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 зазначеного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів та забезпечує належний рівень соціального захисту військовослужбовців.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та виконував обов`язки військової служби, пов`язані із забезпеченням оборони України, захистом суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності держави, а також безпосередньо брав участь у заходах із відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.
З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2024 року під час виконання бойових завдань поблизу населеного пункту Курилівка Суджанського району Курської області, пов`язаних із захистом Батьківщини, Позивач отримав бойове поранення.
Внаслідок зазначених бойових дій Позивач отримав вибухову травму, акубаротравму без пошкодження барабанних перетинок, цефалічний синдром та забій поперекового відділу.
Крім того, 11 січня 2025 року під час виконання обов`язків військової служби поблизу населеного пункту Махновка Суджанського району Курської області Позивач повторно отримав бойове поранення, а саме: вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення носа та верхньої губи, контузію обох очей, забій грудного та поперекового відділів хребта, закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку.
Факт отримання Позивачем зазначених поранень, а також їх причинний зв`язок із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини підтверджується довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №432 від 03.02.2025 та №287 від 25.01.2025, які містяться у матеріалах справи.
Суд звертає увагу, що порядок встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій та каліцтв у військовослужбовців визначений Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800.
Відповідно до пункту 21.2 Наказу №402 причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців при медичному огляді встановлюється позаштатними постійно діючими госпітальними, гарнізонними військово-лікарськими комісіями, лікарсько-льотними комісіями, а за необхідності — штатними військово-лікарськими комісіями.
Згідно з підпунктом «а» пункту 21.5 Наказу №402 постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок поранень, контузій, травм та каліцтв приймаються у формулюванні: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо відповідне поранення отримане під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби, безпосередньої участі у бойових діях, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії.
Крім того, підпунктом «г» пункту 21.5 Наказу №402 передбачено, що постанова ВЛК у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях та у яких захворювання виникло або набуло розвитку під час проходження військової служби.
Таким чином, саме військово-лікарська комісія є спеціально уповноваженим органом, до компетенції якого віднесено встановлення причинного зв`язку отриманого військовослужбовцем поранення із захистом Батьківщини.
З аналізу змісту наявних у матеріалах справи довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) вбачається, що отримані Позивачем поранення, травми та контузії прямо визначені як такі, що пов`язані із захистом Батьківщини.
Отже, одна із визначальних та обов`язкових умов для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, а саме наявність встановленого причинного зв`язку між отриманим пораненням та захистом Батьківщини, у даному випадку належним чином підтверджена та встановлена уповноваженим органом у передбаченому законодавством порядку.
Судом також встановлено, що після отримання вказаних бойових поранень Позивач проходив стаціонарне лікування у закладах охорони здоров`я.
Так, відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1471 від 22.01.2025 Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13.01.2025 по 22.01.2025 включно, тобто протягом 10 календарних днів.
У подальшому, згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №548 від 17.02.2025, Позивач проходив стаціонарне лікування у період з 22.01.2025 по 17.02.2025 включно, тобто протягом 27 календарних днів.
Таким чином, загальна тривалість стаціонарного лікування Позивача після отримання бойових поранень склала 37 календарних днів.
Матеріалами справи підтверджується, що зазначене стаціонарне лікування було безпосередньо пов`язане із пораненнями, контузіями та травмами, отриманими Позивачем під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено механізм та умови виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям у період дії воєнного стану.
Пунктом 1 Постанови №168 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом третім пункту 1 Постанови №168 у редакції від 02.04.2022 прямо визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, включаються також військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, пов`язаними із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення між такими закладами охорони здоров`я.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для виникнення у військовослужбовця права на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі необхідною є одночасна наявність таких юридичних фактів: перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні; наявність поранення, контузії, травми або каліцтва; причинний зв`язок такого поранення із захистом Батьківщини.
Як встановлено судом у даній справі, всі зазначені умови були наявні та належним чином підтверджені доказами, долученими до матеріалів справи. Зокрема: Позивач проходив стаціонарне лікування у період з 13.01.2025 по 22.01.2025 та з 22.01.2025 по 17.02.2025; лікування було безпосередньо пов`язане із отриманими бойовими пораненнями; причинний зв`язок поранень із захистом Батьківщини встановлений військово-лікарською комісією у передбаченому законом порядку.
Отже, Позивач набув гарантоване державою право на отримання додаткової грошової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні.
Разом із тим, судом встановлено, що відповідач не здійснив Позивачу нарахування та виплату додаткової винагороди у повному обсязі за весь період його перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих бойових поранень.
При цьому відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про правомірність невиплати або неповної виплати Позивачу спірної додаткової грошової винагороди.
Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності своїх рішень, дій або бездіяльності.
Однак Відповідач 1 не довів суду правомірності своєї бездіяльності щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168.
Натомість Позивачем надано суду повний та належний пакет документів, які підтверджують: факт проходження військової служби; факт отримання бойових поранень; причинний зв`язок поранень із захистом Батьківщини; факт та тривалість стаціонарного лікування; наявність права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі. 
Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, а відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168.
Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до додатків до позовної заяви (довідка про обставини травми) та за наявною інформацією у військовій частині НОМЕР_1 Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 29.07.2025 № 31 дск військова частина НОМЕР_2 вибула у підпорядкування військової частини НОМЕР_5 . За наявною інформацією військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпечені у військовій частині НОМЕР_6 ЄРДПОУ НОМЕР_7 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2025 № 221 (п. 168 абз. 3) військовослужбовець військової НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 вважається таким що посаду здав виключений зі списків та вибув до нового місця служби. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 не являється належним відповідачем у вказаному позові, оскільки Позивач проходить та проходив військову службу на спірний період у військовій частині НОМЕР_2 .
Отже, належним відповідачем у вказаному позові є саме військова частина НОМЕР_2 ЄРДПОУ НОМЕР_8 що перебуває на фінансовому забезпечені у військовій частині НОМЕР_6 ЄРДПОУ НОМЕР_7 де Позивач проходить військову службу.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні з 13.01.2025 року по 22.01.2025 року, з 22.01.2025 року по 17.02.2025 року (37 календарних днів) та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні з 13.01.2025 року по 22.01.2025 року, з 22.01.2025 року по 17.02.2025 року (37 календарних днів) з урахуванням фактично виплачених сум.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України, а тому підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні, позаяк позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні з 13.01.2025 року по 22.01.2025 року, з 22.01.2025 року по 17.02.2025 року (37 календарних днів).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні з 13.01.2025 року по 22.01.2025 року, з 22.01.2025 року по 17.02.2025 року (37 календарних днів) з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 21 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 ) Відповідач - Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) 

Суддя       У.М. Нор