Єдиний унікальний номер 317/593/26
Провадження № 2/317/681/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
за участі:
секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501430061 від 10.02.2022 у розмірі 85863,34 грн. та судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг.
10.02.2022, підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501419371, відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі – Угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (далі – Договір), що укладений між ним та банком.
Банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501430061 від 10.02.2022, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. У Додатку № 1 до Угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, у розділі 3 якого вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.
Таким чином, 10.02.2022 між банком та відповідачем було укладено кредитний договір із наступними основними умовами: тип кредиту – «Кредит готівкою»; сума кредиту – 30000,00 грн.; процентна ставка – 18,99% річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 36 місяців; опис послуги – надання споживчого кредиту – грошових коштів, що надаються банком позичальнику на споживчі цілі на строк та під процент визначений угодою про надання споживчого кредиту, що укладається між банком та позичальником на підставі договору та відповідно до його вимог; дата повернення кредиту – 10.02.2025; порядок повернення кредиту – частинами згідно з графіком платежів (додаток № 1 до угоди); для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку.
Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером № 926653437 від 10.02.2022, виписками по рахункам.
Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинив здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.
Загальна заборгованість за угодою № 501430061 від 10.02.2022 становить 85863,34 грн., з яких: 30000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 20388,34 грн. – заборгованість за відсотками; 35475,00 грн. – заборгованість по комісії.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк».
Враховуючи вищевикладене, АТ «Сенс-Банк» вимушене звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача АТ «Сенс-Банк» у судове засідання не з`явився. 27.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника АТ «Сенс-Банк» Цимбала В.І., у якій він просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
10.02.2022 підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501430061 ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (оборот а.с. 9, а.с. 10).
АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію ОСОБА_1 на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501430061 від 10.02.2022, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб.
Умовами споживчого кредиту є: тип кредиту – «Кредит готівкою»; сума кредиту – 30000,00 грн.; процентна ставка – 18,99% річних; строк кредиту – 36 місяців.
У додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501430061 від 10.02.2022 визначено графік платежів, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг (а.с. 11-12).
10.02.2022 ОСОБА_1 також був підписаний Паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема, визначені: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (оборот а.с. 12).
Матеріали справи містять копію статуту АТ «Сенс-Банк», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022. Пунктом 1.2 статуту визначено, що банк створений у формі акціонерного товаристві та є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «Альфа-Банк» (а.с. 36-38).
Відповідно до меморіального ордеру № 926653437 від 10.02.2022 з банківського рахунку АТ «Сенс-Банк» перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30000,00 грн. з призначенням платежу – надання кредиту за кредитним договором № 501430061 від 10.02.2022 (а.с. 14).
Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
З виписок по особовим рахункам за період з 10.02.2022 по 20.10.2025 видно, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (а.с. 15-30).
У порушення умов укладеного договору відповідач не виконував у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.10.2025 позивачем відповідачу нарахована заборгованість у розмірі № 501430061 від 10.02.2022 у розмірі 85863,34 грн., з яких: 30000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 20388,34 грн. – заборгованість за відсотками; 35475,00 грн. – заборгованість по комісії (а.с. 31).
Оскільки заборгованість за тілом кредиту та відсотками за кредитним договором № 501430061 від 10.02.2022 нарахована відповідачу обґрунтовано, тож вона підлягає стягненню у повному обсязі.
Щодо вимоги про стягнення комісії суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банка встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, в пункті 1 оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501430061 від 10.02.2022 щомісячна комісія за обслуговування (управління) кредиту визначена у розмірі 2,75% від суми кредиту.
Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, що є додатком № 1 до угоди про надання кредиту. 
Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів) вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що ці умови кредитного договору є несправедливими.
Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто положення пункту 1 оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501430061 від 10.02.2022 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування (управління) кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30.11.2023 у справі № 216/7637/21, від 09.02.2024 у справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.
Таким чином, вимоги банку у частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 501430061 від 10.02.2022 за комісією у сумі 35475,00 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.
Відомостей про добровільне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 501430061 від 10.02.2022 матеріали справи не містять.
Оскільки ОСОБА_1 не сплатив обґрунтовано нараховану заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги АТ «Сенс-Банк» у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та розрахунок заборгованості позивача, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи видно, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 757984 від 12.01.2026 (а.с. 46).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі: (50388,34 грн. х 2662,40 грн.) / 85863,34 грн. = 1562,41 грн.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Заявляючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладений між АТ «Сенс-Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». Даний договір є рамковим та не стосується конкретної справи (справ). У договорі про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 визначений механізм розрахунку винагороди виконавця.
Разом із тим, як видно із позову, він підписаний адвокатом Цимбалом В.І., який діяв на підставі довіреності від 13.01.2026. Позов подано до суду через електронний кабінет Електронного суду адвоката Цимбала В.І. До позовної заяви не долучено доказів того, що адвокат Цимбал В.І. має відношення до АО «СмартЛекс», з яким позивачем було укладено договір про надання послуг № 1006, та які б вказували на те, що дії адвоката Цимбала В.І. були спрямовані саме на виконання договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025.
Матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» на виконання умов договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Під час судового розгляду (до судових дебатів) представник позивача не повідомляв суд про те, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,- 

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс-Банк» (код у ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитним договором № 501430061 від 10.02.2022 у розмірі 50388 грн. 34 коп. (п`ятдесят тисяч триста вісімдесят вісім грн. 34 коп.), яка складається з наступного:
– заборгованість за кредитом – 30000 грн. 00 коп.;
– заборгованість за відсотками – 20388 грн. 34 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс-Банк» (код у ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) судовий збір у розмірі 1562грн. 41 коп. (одна тисяча п`ятсот шістдесят дві грн. 41 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян