ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
12.05.2026	Справа № 910/1759/26	

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/1759/26

за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (03062, місто Київ, пр. Берестейський, 65; ЄДРПОУ 30115243)
до відповідача Приватного акціонерного товариства страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, місто Київ, вул. Володимирська, буд. 69; ЄДРПОУ 19350062)

про стягнення 9 344, 30 грн,

без виклику представників сторін,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:
Стислий виклад позовних вимог.
До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з позовом до Приватного акціонерного товариства страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» про стягнення 9 194,67 грн (дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 67 копійок) страхового відшкодування; 13,60 грн (тринадцять гривень 60 копійок) - 3% річних; 136,03 грн (сто тридцять шість гривень 03 копійок) пені; а всього - 9 344,30 грн (дев`ять тисяч триста сорок чотири гривні 30 копійок).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», як страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 224062272 відповідальності власника транспортного засобу Tesla MODEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого 23.02.2025 трапилась дорожньо-транспортна пригода, було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 18 389, 33 грн.
Позивач вважає, що оскільки станом на дату настання спірної дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника транспортного засобу Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 також була застрахована Приватним акціонерним товариством страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 222547095, то відповідач зобов`язаний відшкодувати Приватному акціонерному товариству «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» половину виплаченого страхового відшкодування, тобто кошти у розмірі 9 194,67 грн.
Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 13,60 грн (тринадцять гривень 60 копійок) - 3% річних; 136,03 грн (сто тридцять шість гривень 03 копійок) пені, нарахованих за неналежне виконання Приватним акціонерним товариством страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» своїх грошових зобов`язань у період з 02.02.2026 по 19.02.2026.

Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідачем подано до суду 18.03.2026 Відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважив, що позивачем не дотримано алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.20 №464/2020 (далі - Порядок), та не дотримано вимог чинного законодавства України в частині забезпечення можливості участі відповідача у розслідуванні страхового випадку.

Стислий виклад відповіді Позивача на відзив.
Позивачем подано 19.03.2026 до суду Відповідь на Відзив. У відповіді на відзив Позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі, яка була направлена Відповідачу 02.03.2026 року, суд встановив Відповідачу строк для подання відзиву - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали. Дана ухвала в систему «Електронний суд» була додана 02.03.2026 р. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відзив Відповідача сформовано в системі «Електронний суд» лише 18.03.2026 року. Таким чином, Відповідачем пропущено встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву. При цьому: Відповідач не надав жодних доказів поважності причин пропуску строк не заявлено клопотання про поновлення строку на подання відзиву; не обґрунтовано неможливість подання відзиву у визначений судом строк. Також позивач зазначав, що позивачем дотримано порядок та строки повідомлення Відповідача; Відповідач був належним чином поінформований, але не скористався своїми правами; Підстави для відмови у виплаті відсутні; Вимоги Позивача є законними, обґрунтованими та підтвердженими доказами. 

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу №910/1759/26 малозначною, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвала суду від 02.03.2026 була направлена позивачу та відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останніми, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.
18.03.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» надійшов Відзив на позовну заяву.
19.03.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» надійшла Відповідь на відзив.
19.03.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» надійшла Відповідь на відзив.
13.03.2026 від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшли до суду відомості щодо страхової компанії, якою видано Поліс №ЕР 222547095 та відомості щодо страхової компанії, якою видано Поліс №ЕР 224062272.
Щодо поданого відповідачем відзиву на позовну заяву 18.03.2026 через систему «Електронний суд», суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 118 цього Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 119 ГПК України).
Тобто, встановлений судом процесуальний строк, може бути продовжений судом за заявою учасника справи, якщо таку заяву подано до закінчення цього строку.
Як вбачається з повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, документ в електронному вигляді « ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі(без виклику сторін)» від 02.03.2026 по справі № 910/1759/26 було надіслано одержувачу Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 03.03.2026 13:04.
Частиною 8 ст. 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/1759/26, зокрема, встановлено відповідачу строк, який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; запропоновано відповідачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) надати суду заперечення на відповідь на відзив.
Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Оскільки ухвалу про відкриття провадження отримано відповідачем 03.03.2026 13:04, то з урахуванням положень ст. 242 ГПК України, ухвала вважається отриманою 03.03.2026 та з урахуванням встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку на подання відзиву на позов, останній мав подати відзив на позовну заяву у строк до 18.03.2026.
У той же час відповідачем було надіслано відзив на позовну заяву 18.03.2026.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем Відзив на позовну заяву, подано у строки, встановлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/1759/26.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ
23.02.2025 року, близько 13 години 31 хвилини, в м. Києві, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Tesla MODEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з місця паркування, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП завдано механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Електронним європротоколом від 23.02.2025 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.
Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Вказаний автомобіль було застраховано Приватним акціонерним товариством страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 222547095.
11.04.2025 р. АТ «СГ «ТАС» отримало заяву про виплату страхового відшкодування вих. № 3.25.00789 11-04-2025, вх. № 3145 від 11.04.2025 р. від ТДВ "Експрес Страхування".
Розмір матеріального збитку в даній заяві визначений згідно Рахунку-фактури № 2125000698 від 24.02.2025 р., ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна» та ремонтною калькуляцією до нього і складає 18 389,33 грн.
Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 12.02.2025 № 68822144 ТДВ "Експрес Страхування" здійснено переказ коштів ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна» в розмірі 18 389,33 грн.
В подальшому, за вказаною ДТП, АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування», на підставі страхового акту № 10995/57/925 від 28.04.2025 року, здійснило страхову виплату на рахунок ТДВ "Експрес Страхування" в розмірі 18 389,33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.04.2025 № 34163.
29.10.2025 року Приватному акціонерному товариству страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» була направлена заява про виплату страхового відшкодування № 08108/9225 від 29.10.2025 з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Дану заяву відповідач отримав 04.11.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 05005393737772.
Однак вказана заява була залишена без відповіді та повідомлення.
Посилаючись на те, що відповідач, як інший страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Порядку, не відшкодував позивачеві половину вартості виплаченого страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» звернулася з даним позовом до суду про стягнення з Приватного акціонерного товариства страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» 9 194,67 грн (дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 67 копійок) страхового відшкодування.
Також позивач просить стягнути з відповідача 13,60 грн (тринадцять гривень 60 копійок) - 3% річних; 136,03 грн (сто тридцять шість гривень 03 копійок) пені, нарахованих за неналежне виконання Приватним акціонерним товариством страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» своїх грошових зобов`язань у період з 02.02.2026 по 19.02.2026.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи та відповідач заперечення, а саме копії: договору ОСЦПВ ЕР 224062272; заяви про настання ДТП; заяви про настання ДТП; електронного європротоколу; посвідчення водія, посвідчення водія; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, заяви про виплату страхового відшкодування з додатками від ТДВ Експрес Страхування; заява про виплату страхового відшкодування з додатками від ТДВ Експрес Страхування; страхового акту № 1099557925 від 28.04.2025; платіжної інструкції; заяви на виплату в Інтер-Поліс 08108-9225; доказів відправки заяви на виплату в СК Інтер-Поліс; доказів повідомлення ПАТ СК Інтер-Поліс згідно Порядку; доказів повідомлення ПАТ СК Інтер-Поліс згідно Порядку; Витягу з ЦБД МТСБУ (поліс ОСЦПВ відповідача в ПАТ СК Інтер-Поліс), судом надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 зазначеної статті).
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (№85/96-ВР) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За статтею 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути, зокрема відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV).
Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).
Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього.
Такий перехід права називається суброгацією.
Саме суброгація мала місце у відносинах, які виникли у справі № 910/7449/17 і при розгляді якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року зазначила, що "з огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування".
Тобто у постанові по справі № 910/7449/17 Велика Палата Верховного Суду робить висновок про те, що річний строк застосовується як щодо звернення потерпілої особи до страховика, який застрахував відповідальність винуватця, так і до вимог страховика, який відшкодував потерпілому шкоду за договором майнового страхування, а потім, отримавши право суброгації, звернувся до страховка винуватця за відшкодуванням.
У той же час, звернення позивача після сплати страхового відшкодування відповідно до норм Порядку пов`язане не з виплатою за договором майнового страхування (суброгація), а з виплатою за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у тому числі й за іншого страховика.
Відносини, що виникли між позивачем та відповідачем, також не є регресними в розумінні статті 38 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", оскільки приписи статті 38 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" не передбачають можливість звернення з регресним позовом одного страховика до іншого страховика у разі, коли один страховик виплатив страхове відшкодування потерпілому, у тому числі в певній мірі (частці) і за іншого страховика відповідно до норм внутрішнього Порядку МТСБУ.
Таким чином, суд вважає, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем є кондикційними. Отже, відповідно до статті 257 ЦК України для захисту права позивача встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Наведене відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 у справі № 910/17324/19.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Матеріалами справи встановлено, що 23.02.2025 року, близько 13 години 31 хвилини, в м. Києві, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Tesla MODEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з місця паркування, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Дані обставини були зазначені в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 23.02.2025 (європротоколі). Зі змісту інформації, яка міститься в даному повідомленні, вбачається, що вказана ДТП відбулася з вини водія автомобіля Tesla MODEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . 
З матеріалів справи вбачається, що станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у двох страховиків - ТДВ «Експрес Страхування» згідно із Договором страхування наземних транспортних засобів програма страхування «VIP» № 777.24.06641 від 11.09.2024, строк дії договору з 00:00 25.09.2024 по 24.09.2025 включно, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 1390268, 00 грн., страховий платіж - 39 067, 00 грн., а також у СК "Інтер-Поліс" згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-222547095, строк дії договору з 00:00 04.08.2024 по 03.08.2025 включно страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.
Таким чином, внаслідок настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті ДТП, у позивача та відповідача, як страховиків винної у ДТП особи, виник обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив про недотримання позивачем вимог Порядку в частині повідомлення скаржника про настання події, що містить ознаки страхового випадку, позбавивши останнього можливості взяти участь в розслідуванні страхового випадку.
При укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику (стаття 17 Закону №1961-IV).
Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV).
Відносини між страховиками-членами МТСБУ з питань забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, врегульовує Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджений протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 від 26.02.2020.
Поряд з тим, обов`язок страховика щодо проведення відповідного розслідування страхового випадку, в тому числі встановлення факту наявності у страхувальника інших чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено пунктом 34.1 статті 34 Закону №1961-IV.
За змістом пункту 3.1 статті 3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (незалежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:
а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;
б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);
в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.
Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону №1961-IV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
У той же час пунктом 2.1 статті 2 Порядку наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 989 ЦК України та пунктом 17.3 статті 17 Закону №1961-IV).
Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками, при цьому наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, є достатнім доказом виконання страхувальником свого обов`язку повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.
Матеріалами справи встановлено, що 25.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до страховика винуватця ДТП (АТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (приватне) із повідомленням у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
11.04.2025 р. АТ «СГ «ТАС» отримало заяву про виплату страхового відшкодування вих. № 3.25.00789 11-04-2025, вх. № 3145 від 11.04.2025 р. від ТДВ "Експрес Страхування".
У свою чергу, 11.04.2025 АТ «СГ «ТАС» звернулася до СК "Інтер-Поліс" із повідомленням про настання ДТП із транспортним засобом, який забезпечений декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якій запропоновано відповідачу долучитися до процесу врегулювання події. Дане повідомлення було направлено на офіційну електронну адресу відповідача.
Також, 15.04.2025 АТ «СГ «ТАС» звернулася до СК "Інтер-Поліс" із повідомленням про настання події за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому просило погодити суму виплати у розмірі 18 389, 33 грн. Дане повідомлення було направлено на офіційну електронну адресу відповідача.
Отже, суд відхиляє доводи відповідача про недотримання позивачем положень Порядку та чинного законодавства України в частині забезпечення участі СК "Інтер-Поліс" у розслідуванні страхового відшкодування.
З метою визначення розміру страхового відшкодування та покладення його частини на відповідача суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За приписами частини 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону №1961-IV).
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика).
Згідно з пунктом 2.3. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4. Методики).
Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.
Пунктом 4.1 Порядку передбачено, що відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву.
Матеріалами справи встановлено, що 24.02.2024 проведено огляд пошкодженого автомобіля Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним Актом огляду транспортного засобу.
Згідно із рахунком-фактури № 2125000698 від 24.02.2025 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes-Bens GLC 220D, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 18 389, 33 грн.
Згідно з абзацом 2 пункту 12.1. статті 12 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Положення пункту 36.6. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Договором страхування наземних транспортних засобів програма страхування «VIP» № 777.24.06641 від 11.09.2024, строк дії договору з 00:00 25.09.2024 по 24.09.2025 включно, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 1390268, 00 грн., страховий платіж - 39 067, 00 грн.
АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування», на підставі страхового акту № 10995/57/925 від 28.04.2025 року, здійснило страхову виплату на рахунок ТДВ "Експрес Страхування" в розмірі 18 389,33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.04.2025 № 34163.
У відповідності до статті 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Згідно із пунктом 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону №1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
У той же час, протоколом Президії МТСБУ від 03.06.2021 №500/2021 було затверджено внесення змін до пункту 5.2. Порядку і викладено пункт 5.2. в новій редакції, відповідно до якої розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від кожного з інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників, Визначається у рівній частці) за формулою: Ск = (Св - СшКс) / (Кс-1) - Ф,
де
Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика;
Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування;
Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку;
Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку;
Ф - розмір франшизи, визначений страховиком до якого заявником подана заява про страхове відшкодування.
Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування складає 18 389, 33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією;
Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку складає 18 389, 33 грн, що підтверджується ремонтною калькуляцією до рахунку-фактури № 2125000698 від 24.02.2025;
Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку складає 2, що підтверджується витягами з бази даних ЦБД МТСБУ ;
Ф - розмір франшизи, визначений страховиком до якого заявником подана заява про страхове відшкодування складає 0, 00 грн, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ про поліс ЕР-222547095.
Отже, розмір належної частки компенсації страхового відшкодування визначається наступним чином:
Ск = (18 389, 33 / 2) / 1 - 0, 00 = 9 194, 66 грн.
Таким чином, обґрунтований розмір страхового відшкодування складає 9 194, 66 грн.
Крім того, відповідач у своєму відзиві не спростував належності та достовірності розрахунку позивача і не навів жодних аргументів чи доказів того, що сума, заявлена позивачем, є неправильною. 
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 13,60 грн (тринадцять гривень 60 копійок) - 3% річних; 136,03 грн (сто тридцять шість гривень 03 копійок) пені.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Матеріалами справи встановлено, що 29.10.2025 року відповідачу була направлена заява про виплату страхового відшкодування вих № 08108/9225 від 29.10.2025 з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Дану заяву відповідач отримав 04.11.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 05005393737772, а отже останнім днем встановленого законом 90-денного терміну для прийняття відповідачем рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову в його здійсненні було 02.02.2026 року.
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.
Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд зазначає, що останні є арифметично вірними та виконані відповідно до норм законодавства, а тому підлягають задоволенню в заявленому до стягнення розмірі - 13,60 грн.
Також, позивач просив стягнути з відповідача пені, у розмірі 136, 03 грн.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Приписами статті 230 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення Товариства до суду з наведеним позовом) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Преамбулою Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.
За умовами статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
При цьому суд вказує, що згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 року в справі № 902/959/19.
Приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року в справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 року в справі № 903/962/17, від 07.06.2019 року в справі № 910/23911/16 та від 13.09.2019 року в справі № 902/669/18.
Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд зазначає, що останні є арифметично вірними та виконані відповідно до норм законодавства, а тому підлягають задоволенню в заявленому до стягнення розмірі - 136,03 грн.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Отже, позов Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» - задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, місто Київ, вул. Володимирська, буд. 69; ЄДРПОУ 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65; код ЄДРПОУ 30115243) 9 194,67 грн (дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 67 копійок) страхового відшкодування; 13,60 грн (тринадцять гривень 60 копійок) - 3% річних; 136,03 грн (сто тридцять шість гривень 03 копійок) пені.
3. Стягнути Приватного акціонерного товариства страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, місто Київ, вул. Володимирська, буд. 69; ЄДРПОУ 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65; код ЄДРПОУ 30115243) 9 194,67 грн (дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 67 копійок) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів ст. ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду складено та підписано 12.05.2026, у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є. у відрядженні.

Суддя  Оксана БЛАЖІВСЬКА