справа № 690/78/26
провадження № 2/631/700/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді Трояновської Т. М., 
за участі секретаря судового засідання Семенко А. А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В: 

Представник «ДІДЖИ ФІНАНС» – його керівник Романенко Михайло Едуардович, в порядку самопредставництва юридичної особи, з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернувся до Багачевського міського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року в розмірі 48091 гривня 94 копійки, а також судові витрати пов`язані із розглядом справи.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06 грудня 2020 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2034924772_CARD, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі, визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та Правилах надання і повернення кредиту, що розміщені на офіційному вебсайті кредитодавця. 
Як зазначив представник позивача, після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти у сумі 26000 гривень 00 копійок, проте ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання, що є порушенням договірних відносин згідно статей 526 та 527 Цивільного кодексу України. 
15 березня 2024 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 15/03/24, згідно умов якого первісний кредитор – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» відступило на користь нового кредитора – ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, у тому числі за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року. 
За твердженням представника позивача, згідно договору факторингу сума боргу перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою й становить 48091 гривня 94 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 26000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками – 22091 гривня 94 копійки. 
Отже, беручи до уваги, що позичальником, ОСОБА_1 , так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку, посилаючись на приписи частин 1 та 3 статті 512, статтей 514, 516, 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 639, 1048, 1049, 1050 та 1056-1 Цивільного кодексу України. 
Ухвалою Багачевського міського суду Черкаської області, постановленою 16 лютого 2026 року під головуванням судді Вахнової Л. А., цивільну справу з єдиним унікальним № 690/78/26 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області. 
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 березня 2026 року з урахуванням приписів статті 32 Цивільного процесуального кодексу України позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 травня 2026 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. 
Уповноважений представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно, відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. 
Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодекс України представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» – Романюк Вікторія Сергіївна, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від травня 2025 року, з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернулась на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 1939/26-вх від 18 березня 2026 року, відповідно до якої, посилаючись на неможливістю явки представника позивача до суду, просила розгляд справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором здійснювати за відсутності представника позивача, зазначивши, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідач, ОСОБА_1 , у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно у відповідності до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України за адресою реєстрації місця проживання, вказаної у відповіді № 2343531, отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру. Судові повістки про виклик відповідача були повернуті на адресу суду з відміткою відділення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРПОШТА» про неможливість вручення – «адресат відсутній». 
До того ж, у судове засідання, призначене на 04 травня 2026 року, ОСОБА_1 викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. 
Про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надав, станом розгляду справи не цікавився. 
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. 
Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). 
Окрім цього, частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). 
Крім того, відповідно до частини 1?статті 280 Цивільного процесуального кодексу України?у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. 
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. 
В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 та від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц, в яких зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, а сторона позивача звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, де зазначили, що проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечують, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.? 
Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. 
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1?статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього?кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). 
При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. 
Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 
З наданих до позовної зави доказів судом встановлено, що 06 грудня 2020 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 2034924772, відповідно до пункту 1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: кредит надається у сумі 5547 гривень 80 копійок на придбання товару у продавця, та у сумі 490 гривень 00 копійок на сплату додаткових послуг банку, а саме послуги «смс-довідка», загальний розмір кредиту – 6037 гривень 80 копійок; дата остаточного повернення кредиту – 06 травня 2021 року; строк, на який видається кредит визначено Графіком платежів; комісія за управління кредитом складає 3 % від суми кредиту; продавцем товару є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» КБ, код ЄДРПОУ 35625082, кредитний посередник – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНІ ФІНАНСОВІ РІШЕННЯ», ЄДРПОУ 35856926; передоплата позичальника складає 1500 гривень 00 копійок (розмір власного платежу (фінансової участі позичальника) (підпункт 1.1 Кредитного договору). 
У підпункті 1.2 Кредитного договору сторони узгодили, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. 
Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого вказані у Додатку № 1 до кредитного договору (пункт 1.3 Кредитного договору).
У пункті 2 Кредитного договору (Заява-анкета про надання послуг АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року) ОСОБА_1 попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є вказана Анкета-заява про надання банківських послуг АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» та розміщені на офіційному сайті банк виявив бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки – МС GOLD, валюта – гривня, номер карткового рахунку НОМЕР_1 .
Додатком № 1 до Кредитного договору № 2034924772 від 06 грудня 2020 року є Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який особисто підписаний ОСОБА_1 та містить посилання на дату платежу та розрахунковий період, суму платежу за розрахунковий період, суми процентів за користування кредитом, а також реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту. 
Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, 06 грудня 2020 року ОСОБА_1 також власноручно підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема, тип кредиту – кредит; кредитна лінія – MC Gold, кредитна картка «Мані на кармані легка»; сума/ліміт кредиту – 6037 гривень 80 копійок, кредитна лінія – 4500 гривень 00 копійок із можливістю збільшення відповідно до кредитного договору; строк кредитування – 5 місяців (36 місяців із правом пролонгації); мета отримання кредиту – споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту – безготівково, у порядок та строк, визначений кредитним договором; процентна ставка – 0,01 % річних, що діє протягом пільгового періоду; 5 % (щомісячно) – процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду (тривалість пільгового періоду може коливатись від 52 до 55 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє); тип процентної ставки – фіксована; комісія за управління кредитом у розмірі 3 % від суми кредиту, 490 гривень 00 копійок – на сплату додаткових послуг банку, а саме послуги «смс-довідка»; загальні витрати за кредитом – 490 гривень 00 копійок та 3250 гривень 42 копійки; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 6037 гривень 95 копійок та 13250 гривень 42 копійки; реальна річна процентна ставка – 40,46 % та 79,58 % річних; кількість та розмір платежів, періодичність внесення – наведена в орієнтованому графіку платежів у додатку № 1 до Паспорту споживчого кредиту. 
Додатком № 1 до Паспорту споживчого кредиту від 06 грудня 2020 року є Орієнтовний графік платежів загальної вартості кредиту, який підписаний власноруч ОСОБА_1 . 
Також, як свідчать матеріали справи, 06 грудня 2020 року ОСОБА_1 власноручно підписано Анкету, в якій останній зазначив своїх персональні дані, такі як прізвище, ім`я та по батькові, індивідуальний податковий номер, дані свого паспорта, адресу місця проживання та реєстрації, номери мобільних телефонів, сімейний стан, соціальний статус й розмір щомісячного доходу. 
Відповідно до специфікації до кредитного договору, складеної АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК», для пред`явлення ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» КБ, вбачається, що банк повідомив про прийняття позитивного рішення щодо можливості надати позичальнику – ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , кредит згідно кредитного договору № 2034924772 на суму 5547 гривень 80 копійок на покупку товару, сума початково внеску 1500 гривень 00 копійок, процентна ставка 0,01 %, плата по кредиту – 3 %, термін кредиту – 5 місяців, номер рахунку фактури – ФТ1-0159-6044585 від 06 грудня 2020 року. 
З копії товарної накладної № ФТ1-0159-42437695 від 06 грудня 2020 року, на якій мається особистий короткий підпис ОСОБА_1 та квитанції № 000114583 00059 від 06 грудня 2020 року, вбачається, що у ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», магазин «Фокстрот», був придбаний смартфон SAMSUNG SM-A315F GalaxyA31 4/128 Duos ZKY (black), вартістю 5416 гривень 58 копійок; чохол для смартфона, вартістю 208 гривень 25 копійок; поклейка захисної плівки, вартість 165 гривень 83 копійки та услуга «Екстра сервіс», вартістю 82 гривні 50 копійок.
При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту укладання та підписання 06 грудня 2020 року кредитного договору № 2034924772_CARD з додатками, підписання Паспорту споживчого кредиту, заповнення анкети, а також отримання банківської кредитної картки й відповідно отримання кредитних коштів, у тому числі й на придбання товару у ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» КБ,
З виписки з рахунка приватного клієнта № 2034924772_CARD, номер основного рахунку НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , сформованого АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» 02 травня 2025 року за розрахунковий період з 06 грудня 2020 року по 15 березня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 отриманою кредитної карткою активно користувався, починаючи з 11 грудня 2020 року по 15 квітня 2022 року, а саме проводив?операції з зняття готівки у банкоматах, сплачував?товари та послуги тощо.?? 
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.?? 
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України?свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. 
Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ОТП БАНК» кредит та сплатити відсотки й комісію за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком платежів. 
За встановленим у судовому засіданні обставинами, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надав. 
У зв`язку з відсутністю здійснення належних платежів на виконання умов кредитного договору у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року, яка склала 48091 гривня 94 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 26000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками – 22091 гривня 94 копійок, що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості, складеним АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» станом на 15 березня 2024 року та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 06 грудня 2020 року по 15 березня 2024 року, сформованою АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» 02 травня 2025 року. 
Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. 
Як свідчать наявні матеріали справи, 15 березня 2024 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) був укладений Договір факторингу № 15/03/24, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. 
Відповідно до пунктів 1.2 – 1.4 Договору факторингу фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. 
Підписанням цього Договору клієнт гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, а також гарантує, що: а) відповідно до законодавства він має право відступлення кожного права вимоги третім особам, в тому числі фактору, а також, що в момент відступлення права вимоги клієнту не відомі обставини, внаслідок яких боржники мають право не виконувати вимогу фактора; б) боржники не є кредиторами клієнта; в) вся інформація, добросовісно передана клієнтом фактору, є повною та правдивою і співпадає з останніми відомостями, якими володіє клієнт; г) строк платежу за документацією настав (пункт 3.1 Договору факторингу). 
Згідно з пунктом 6.1. Договору факторингу у відповідності до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Загальний розмір портфеля заборгованості, право вимоги за яким відступається факторові складається з: портфеля заборгованості клієнта по карткових продуктах (Реєстр боржників № 1), що виник внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів, у сумі 1033461 гривня 99 копійок станом на дату підписання сторонами цього Договору; портфеля заборгованості клієнта по карткових продуктах (Реєстр боржників № 2), що виник внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів у сумі 275386019 гривень 52 копійки станом на дату підписання сторонами цього Договору; загальний розмір портфеля заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається, складає 276419481 гривню 51 копійку станом на дату підписання сторонами цього Договору. 
Оформлення відступлення права вимоги відбувається в наступному порядку. За цим договором клієнт передає, а фактор приймає право вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності права вимоги, що відступається, клієнт надає фактору документацію в порядку, передбаченому цим договором. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання фактором та клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (пункт 6.2 Договору факторингу). 
У пункті 7.1 Договору факторингу сторони дійшли згоди, що ліміт фінансування по Реєстру боржників № 1 та по Реєстру боржників № 2 складає 2,8 % та становить 7739745 гривень 59 копійок без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього договору. 
У підпунктах 7.1.1 та 7.1.2 Договору факторингу сторони домовились, що ліміт фінансування по Реєстру боржників № 1 від загальної суми заборгованості по кредиту становить 28936 гривень 94 копійки без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього Договору. Ліміт фінансування по Реєстру боржників № 2 від загальної суми заборгованості по кредиту становить 7710808 гривень 65 копійок без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього Договору. 
Як убачається з копій платіжних інструкції кредитного переказу коштів № 1 та № 2 від 15 березня 2024 року, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОТП БАНК» за права грошової вимоги згідно договору факторингу № 15/03/24 від 15 березня 2024 року суму грошових коштів у розмірі 28936 гривень 94 копійок (реєстр боржників № 1) та у розмірі 7710808 гривень 65 копійок (реєстр боржників № 2) відповідно. 
15 березня 2024 року начальник Управління підтримки врегулювання кредитів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» Ратущнюк Є. В., начальник Сектору підтримки врегулювання кредитів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» Галліні Л. Ю. та директор ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М. Е. підписали Акт приймання-передачі реєстру боржників № 1 по Договору факторингу № 15/03/24 від 15 березня 2024 року, в якому засвідчили, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 Договору факторингу № 15/03/24 від 15 березня 2024 року Реєстр боржників № 1. Кількість боржників 61, загальна сума заборгованості 1033461 гривня 99 копійок. 
15 березня 2024 року начальник Управління підтримки врегулювання кредитів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» Ратущнюк Є. В., начальник Сектору підтримки врегулювання кредитів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» Галліні Л. Ю. та директор ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М. Е. підписали Акт приймання-передачі реєстру боржників № 2 по Договору факторингу № 15/03/24 від 15 березня 2024 року, в якому засвідчили, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 Договору факторингу № 15/03/24 від 15 березня 2024 року Реєстр боржників № 2. Кількість боржників 9424, загальна сума заборгованості 275386019 гривень 52 копійки. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/03/24 від 15 березня 2024 року, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» відступило ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до боржника – ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року, у загальній сумі заборгованості 48091 гривня 94 копійки, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту – 26000 гривень 00 копійок, загальна заборгованість за відсотками – 22091 гривня 94 копійки.
Отже, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача у загальній сумі 48091 гривня 94 копійки. 
Як свідчать наявні матеріали справи, всупереч умовам кредитного договору, відповідач – ОСОБА_1 , не виконав у повному обсязі свого зобов`язання перед первісним кредитором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, а ні на рахунки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», що відповідачем не оспорювалось. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року у розмірі 48091 гривня 94 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 26000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками – 22091 гривня 94 копійки. 
При цьому відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 
Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. 
У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.? 
Так, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України).? 
За правилом, наведеним у частині 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.? 
Відповідно до частин 1 – 3 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. 
У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1?статті 627 Цивільного кодексу України).? 
За змістом статей?626 та 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). 
Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). 
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). 
При цьому, як вже зазначалось, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання 06 грудня 2020 року кредитного договору № 2034924772_CARD. 
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України?позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
За приписами частин 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодифікованого закону України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України). 
Із розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, встановлено, що загальний борг відповідача за?кредитним договором № 2034924772_ CARD від 06 грудня 2020 року складає 48091 гривня 94 копійки. 
Як вже зазначалось, вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано.??Також відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунками заборгованості, наданих позивачем.?? 
При цьому, проценти за користування кредитом визначено відповідно до?статтей?1048 та 1056-1 Цивільного кодексу України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.?? 
Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставилось.?? 
Суд звертає увагу на те, що у договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів та зауважує, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК», якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість? ОСОБА_1 погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.?? 
Підписавши кредитний договір № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання в кредит коштів саме на умовах, що визначені цим договором.? 
При цьому, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. 
Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). 
Згідно з вимогами статтей?525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк.? 
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). 
Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. 
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). 
Отже, після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти за використання коштів, а також комісію. 
В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Цивільно-правова відповідальність – це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. 
Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги кредитного договору № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням?статтей 526 – 530 Цивільного кодексу України. 
Приписами статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до положень статті 516 Цивільного кодифікованого закону України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Згідно зі?статтею 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
В силу частини 1?статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
При цьому слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. 
Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. 
Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. 
Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року, ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. 
Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем ОСОБА_1 за час розгляду справи в суді також не надано. 
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до?статті 617 Цивільного кодексу України. 
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. 
З урахуванням наведеного, при заочному розгляді справи, аналізуючи зібрані у справі докази, як кожний окремо так й всі у сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року у розмірі 48091 гривня 94 копійки, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту – 26000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками – 22091 гривня 94 копійки, підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. 
При цьому суд наголошує, що судове доказування – це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. 
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. 
У відповідності до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). 
Згідно з частиною 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. 
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 
У даній справі на виконання свого процесуального обов`язку, відповідачем не надано доказів повернення кредиту та сплату відсотків й комісії за його користування чи спростування встановлених судом обставин на час розгляду справи. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Статтею 7 Закону України № 4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
Водночас частиною 3 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
З даним позовом ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а тому, як убачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2662 гривень 40 копійок, що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті № 3205114991 від 27 січня 2026 року, надавач платіжних послуг платника ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК». 
Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). 
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 гривні 40 копійок. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14 – 16, 202, 204, 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 614, 625, 626, 627, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, статтями 1 – 5, 10 – 13, 17,?19, 23, 76,?81, 89, 133, 141, 206, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 – 283, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 Цивільного процесуального кодексу України, 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 2034924772_CARD від 06 грудня 2020 року у розмірі 48091 (сорок вісім тисяч дев`яносто одна) гривня 94 копійки, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 26000 гривень 00 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 22091 гривня 94 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо, або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення: 

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746, адреса місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, будинок № 21/1, місто Бровари, Київська область. 

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя        Т. М. Трояновська