П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23037/23	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 30.04.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Казанчук Г.П.,
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у відмові ОСОБА_1 на його звернення від 28.03.2023 року у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.01.2023 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2023 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинних на момент виникнення відповідних правовідносин положень Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відсоткової надбавки за вислугу років, а також відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відсотках, встановлених станом на 01 січня 2023 року за відповідною або аналогічною посадою, з якої ОСОБА_1 було звільнено з військової служби, для проведення з 01 лютого 2023 року відповідного перерахунку основного розміру пенсії.
У решті позову – відмовлено.
18.06.2024 рішення суду набрало законної сили. 
23.04.2026 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року призначено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/23037/23 відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що питання, яке стало підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача, не було предметом розгляду під час винесення рішення від 23.01.2026, а за таких обставин суд позбавлений можливості під час здійснення повноважень, передбачених ст.ст.382, 383 КАС України дату оцінку достатності, обґрунтованості та правомірності відмови у задоволенні рапорту позивача саме з цих підстав. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу; Ухвалити нове судове рішення у справі № 420/23037/23 про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі № 420/23037/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Одеський окружний адміністративний суд не в повному обсязі з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, дійшов неправомірного висновку щодо виконання Відповідачем рішення суду та відсутності підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України, які не відповідають обставинам справи, що виклав у оскаржуваній Ухвалі від 30.04.2026. 
Окрім того, апелянт зазначає, що винесенням судом оскаржуваного судового рішення порушено право на справедливий суд та ефективний юридичний захист, що гарантовані як Конституцією України.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 року відкрито апеляційне провадження і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
28.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про підготовку та надання до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 р. для перерахунку його пенсії з обов`язковим зазначенням в довідці розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відсоткової надбавки за вислугу років, а також відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, для проведення з 01 лютого 2023 року відповідного перерахунку основного розміру пенсії. 
Листом від 26.04.2023 року № 943/7664 відповідач повідомив про відсутність підстав для оформлення нової довідки, оскільки у Збройних Силах України посадові оклади та оклади за військовим званням за відповідними посадами визначені з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 та до цього часу не змінювались. Крім того, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою КМУ № 45 від 13.02.2008, Списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, від Головного управління ПФУ в Одеській області для перерахунку грошового забезпечення після 01.03.2018, що є підставою для перерахунку пенсій, до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило.
Не погоджуючись із такою відмовою ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, у якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у відмові на надане звернення від 28 березня 2023 року під час досудового врегулювання спору в питанні підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з 01 січня 2023 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати встановленим порядком до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії пенсіонера Міністерства оборони України капітана 1 рангу запасу ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року (дату встановлення законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року), у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, чинних на момент виникнення відповідних правовідносин положень Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відсоткової надбавки за вислугу років, а також відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, в тому числі, надбавку за особливості проходження служби в розмірі не менше 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років) та премії у відсотках (у тому числі, щомісячну премію у розмірі не менше 140 відсотків посадового окладу), встановлених станом на 01 січня 2023 року за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби, для проведення з 01 лютого 2023 року відповідного перерахунку основного розміру пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у відмові ОСОБА_1 на його звернення від 28.03.2023 року у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.01.2023 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2023 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинних на момент виникнення відповідних правовідносин положень Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відсоткової надбавки за вислугу років, а також відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відсотках, встановлених станом на 01 січня 2023 року за відповідною або аналогічною посадою, з якої ОСОБА_1 було звільнено з військової служби, для проведення з 01 лютого 2023 року відповідного перерахунку основного розміру пенсії.
У решті позову – відмовлено.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року у справі № 420/23037/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовлено та надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку № ЮО117166 від 27.12.2024 року про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року.
Разом з тим, незгода позивача полягає в тому, що у зазначеній довідці (№ ЮО117166 від 27.12.2024 року) суми надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії зазначені у меншому розмірі, ніж розмір, обчислений у відсотках від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що вказані у довідці.
Вважаючи, що відповідач не виконав рішення суду, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю, в порядку статті 382, 382-1 – 382-3 КАС України.
Отже, наявність підстав для встановлення судового контролю при виконанні рішення суду є предмет розгляду даного провадження.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Відповідно до статті 381-1 КАС України, яка набрала чинності з 19.12.2024 згідно з Законом № 4094, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Відповідно до частини першої статті 383-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Отже, аналізуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити, чи досягнуто мети, задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права позивача.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року, яке набрало законної сили зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2023 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинних на момент виникнення відповідних правовідносин положень Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відсоткової надбавки за вислугу років, а також відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відсотках, встановлених станом на 01 січня 2023 року за відповідною або аналогічною посадою, з якої ОСОБА_1 було звільнено з військової служби, для проведення з 01 лютого 2023 року відповідного перерахунку основного розміру пенсії.
На виконання вказаного рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_4 видана довідка від 27.12.2024 року у якій визначено посадовий оклад: 50 тарифний розряд – 13310,00 грн; оклад за військовим званням – 2260,00 грн; надбавка за вислугу років 50% - 7785,00 грн; надбавка за особливості проходження служби 65% - 9964,00: надбавка за таємність 20% -1748,00 грн та премія 140% - 12235 грн (а.с.124 зв.).
Спірним питанням у даному спорі на стадії виконання рішення суду є незгода позивача, що у зазначеній довідці (№ ЮО117166 від 27.12.2024 року) суми надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії зазначені у меншому розмірі, ніж розмір, обчислений у відсотках від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що вказані у довідці. 
Дослідивши заяву про встановлення судового контролю та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує про відсутність окремого публічного-правового спору щодо розміру надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії. Тобто, при виготовленні оновленої довідки, на виконання рішення суду у даній справі, відповідачем здійснено обрахунок посадового окладу та окладу за військове звання, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 2684 х 4,96 = 13310,00 грн; окладу за військове звання: 2684 х 0,84 = 2260 грн. 
Обраховуючи надбавку за вислугу років, застосовано розмір посадового окладу + оклад за військове звання, та помножено на 50% = 7785,00 грн.
Водночас, обраховуючи розмір інших складових грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за таємність та премія), відповідач взяв за базу обрахунку 1762 грн.
Вказану розбіжність не було досліджено судом першої інстанції взагалі.
Посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704).
Пунктом 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:
1) установлювати:
- надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;
2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення;
Згідно пункту 7 Постанови №704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.
Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції повинен був здійснити перевірку відповідності обрахованих сум складових грошового забезпечення позивача, оскільки у резолютивній частині рішення суду вказав про зобов`язання визначити складові грошового забезпечення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Цей Порядок розроблено відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про донорство крові та її компонентів» та постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», від 15 червня 1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», від 11 серпня 1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах», від 22 грудня 1995 року № 1037 «Про надбавки до посадових окладів осіб, зайнятих на шифрувальній роботі», від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Наведеним порядком визначено, що обрахунок надбавки за особливості проходження служби проходиться від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а розмір премії обраховується від посадового окладу.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спір у цій справі полягав у зобов`язанні виготовленні оновленої довідки саме через зростання посадового окладу. А здійснення перевірки вірності арифметичних обрахунків визначення складових грошового забезпечення в оновленій довідці і є, як на переконання колегії суддів, здійснення судового контролю на стадії виконання рішення суду. Наявність арифметичних розбіжностей не створюють підстави для нового спору. Більш того, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач на меті мав отримати оновлену довідку для проведення перерахунку пенсії, водночас, за результатом судового розгляду, позивач не отримав бажаного результату, а навпаки, суд першої інстанції вказав на необхідність ініціювання нового звернення до суду.
У цьому випадку відсутній новий публічно-правовий спір щодо застосування арифметичних обрахунків, оскільки відсотковий розмірі надбавок не заперечуються сторонами, а тому слід лише перевірити вірність обрахунків.
Судовий контроль за виконанням рішень суду це комплекс процесуальних дій, які здійснює суд для забезпечення своєчасного, повного виконання рішення та запобігання зловживанням. Цей інструмент є невіддільною складовою права на справедливий суд.
Вирішуючи заяву про встановлення судового контролю, суду першої інстанції слід було дослідити питання видачі оновленої довідки, перевіривши проведені відповідачем нарахування, а вже після, ухвалити рішення щодо звіту про виконання рішення суду.
Водночас, оскаржувана позивачем ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року не містить жодного аналізу щодо стану виконання рішення суду, а висновок суду першої інстанції про повне виконання рішення суду є передчасним та не обгрунтованим.
Жодного довода позивача, зокрема, розрахунків відповідача грошового забезпечення, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у цій справі, не наведено та, відповідно, судом не досліджено та не надано правової оцінки.
Без дослідження зазначених вище доводів та обставин, вирішення судом першої про повне виконання рішення суду є передчасним, оскільки вказані обставини є суттєвими та підлягають з`ясуванню судом.
Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання щодо зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду, суд повинен перевірити, чи досягнуто мети, задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права позивача. 
Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про наявність / відсутність підстав для прийняття звіту про виконання судового рішення, висновки суду першої інстанції є передчасними.
Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
При цьому, колегія суддів наголошує, що вимоги апеляційної скарги про ухвалення рішення про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2025, колегія суддів уважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вирішення таких вимог у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким у даному випадку є Одеський окружний адміністративний суд.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в частині покликання апелянта на порушення право на справедливий суд та ефективний юридичний захист, що гарантовані як Конституцією України, так і Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, при розгляді заяви про встановлення судового контролю, дійшов передчасних висновків, чим порушив норми процесуального права. У зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Підстав для перерозподілу судових витрат не має.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 382 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року у справі 420/23037/25 скасувати.
Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає згідно ст. 272, 328 КАС України.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Суддя Ю.М. Градовський

Суддя О.В. Єщенко