В И Р О К 
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

 
«14» травня 2026 року  м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 

за участю секретаря  ОСОБА_4  

учасників судового провадження: 

прокурора     ОСОБА_5 
обвинуваченого   ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, зареєстрованих в ЄРДР за №12019150000000235, №12018150020002227, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року щодо 

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2004 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільненого за відбуттям строку призначеного покарання 04.04.2007;

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2007 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільненого 15.07.2011 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 21 день;

- вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2012 року за ст. 395 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого 26.09.2013 по відбуттю строку покарання,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. 

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6  у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.09.2019 по 30.09.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто зі ОСОБА_6  процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3 768,24 грн. Вирішено питання речових доказів. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6  просить кваліфікувати його дії за ст. 309 КК України, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України оспорює вину. Просить пом`якшити призначене покарання.

Прокурор  ОСОБА_8  просить вирок скасувати в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України. 

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6  вважає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено наявність у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Зазначає, що потерпіла ОСОБА_9 жодного разу не з`явилася у судове засідання та не була допитана в якості потерпілої. Золотий ланцюжок та золотий хрестик, які начебто він зірвав з потерпілої, так і не знайдені на місці події.

Не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 307 КК України у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно. Вказує, що вчиняв протиправні дії без мети збуту, оскільки придбав наркотичні засоби для ОСОБА_10 та ніякого прибутку від цього не отримав. Стверджує, що злочин спровоковано працівниками правоохоронних органів.

Що стосується призначеного покарання, апелянт вважає його занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить врахувати довідку Центру первинної медико-санітарної допомоги №5 від 07.02.2023, за якою у нього позитивний результат на вірусний гепатит.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження й доведеності вини обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосуванню в частині не призначення ОСОБА_6 обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

07 червня 2018 року близько 18:00 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку поруч із супермаркетом «АТБ», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 154, побачивши ОСОБА_9 , у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок та золотий хрестик, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, почав переслідувати потерпілу. 

Зайшовши за останньою до під'їзду №2 за адресою: АДРЕСА_2, шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_9 золотий ланцюжок вагою 2 г, вартістю 1 249,32 грн та золотий хрестик вагою 1,5 г, вартістю 936,99 грн. 

ОСОБА_9 , розуміючи, що відносно неї вчиняється кримінальне правопорушення, почала кричати, на що ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його викрито на місці вчинення злочину, розжав руку, в якій утримував майно, яким заволодів, та негайно покинув місце події, тим самим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Окрім того, ОСОБА_6 при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений досудовим розслідуванням час, придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та психотропну речовину - амфетамін, які незаконно зберігав при собі та в невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою подальшого збуту.

У подальшому, 18 червня 2019 року приблизно о 18:16 ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: перехрестя провул. Лютневого та вул. Зелена гірка в м. Миколаєві, незаконно збув ОСОБА_10 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою 2,502 г, та психотропну речовину- амфетамін масою 0,2589 г, отримавши від ОСОБА_10 за їх незаконний збут грошові кошти в сумі 1 080 грн.

30 липня 2019 року близько 14:56 ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: перехрестя провул. Лютневого та вул. Зелена гірка в м. Миколаєві, незаконно збув ОСОБА_10 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою 2,066 г, отримавши від ОСОБА_10 за його незаконний збут грошові кошти в сумі 300 грн.

27 серпня 2019 року близько 15:55 ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: перехрестя провул. Лютневого та вул. Зелена гірка в м. Миколаєві, незаконно збув ОСОБА_10 , особисті дані якого були змінені, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 2,864 г, отримавши від ОСОБА_10 за його незаконний збут грошові кошти в сумі 300 грн.

Суд першої інстанції визнав  ОСОБА_6 винним:

- у закінченому замаху на відкрите заволодіння чужим майном (грабежу), вчиненому повторно, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України;

- у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст.307 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу. Захисник просила задовольнити апеляційну скаргу. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу прокурора, та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Потерпіла  ОСОБА_9 належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, до суду не з`явилася, її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів встановила таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого  ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Доводи обвинуваченого про те, що матеріалами кримінального провадження належним чином не підтверджено наявність у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 307 КК України, є неспроможними з огляду на таке. 

За обвинуваченням у вчиненні грабежу.

В суді першої інстанції обвинувачений  ОСОБА_6  вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав частково. Не заперечував, що помітив дівчину із золотим ланцюжком на шиї, та з метою зірвати золотий ланцюжок, щоб в подальшому його продати, пішов за нею. Коли дівчина зайшла у під`їзд будинку, він її наздогнав, схопив за ланцюжок, який розірвався та залишився у ОСОБА_6 в руці. Потерпіла почала кричати, від чого розтиснув руку та ланцюжок впав на підлогу біля ніг дівчина, а він ( ОСОБА_6 ) швидко залишив місце події. 

Разом з тим, вина ОСОБА_6 підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2018, потерпіла ОСОБА_9 впізнала на фото №4 ОСОБА_6 , який 07.06.2018 близько 18:30 біля ліфту у під`їзді №2 АДРЕСА_2, шляхом ривку, заволодів належними їй золотим ланцюжком та хрестиком.

З даних протоколів проведення слідчих експериментів від 22.06.2018 за участі потерпілої ОСОБА_9 , з фототаблицею, та 26.06.2018 за участі підозрюваного ОСОБА_6 , вбачається, що як потерпіла, так і ОСОБА_6 зазначали напрямок їх руху та місце вчинення злочину, які узгоджуються між собою та підтверджуються також дослідженими даними з камер відео спостереження, а саме:

- відеозаписом, здійсненим із внутрішньої камери відеоспостереження, встановленої в приміщенні супермаркету "АТБ", який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 154 та протоколом огляду носія інформації на диску CD-R, згідно якого оглянуто вказаний вище відеозапис. Зазначеними відеозаписом та протоколом зафіксовано перебування ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 в приміщенні супермаркету "АТБ" 07.06.2018 в період часу з 18:01:19 до 18:03:04;

- відеозаписом, здійсненим із зовнішньої камери відеоспостереження, розташованої на куті фасаду будівлі магазину «П`ятачок», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 152А, та протоколом огляду носія інформації на диску CD-R, згідно якого оглянуто вказаний вище відеозапис. 
Зазначеними відеозаписом та протоколом зафіксовано рух ОСОБА_6 по тротуарній частині пр. Центрального біля буд. 152А 07.06.2018 о 18:07:26;

- відеозаписом, здійсненим із зовнішньої камери відеоспостереження, розташованої на куті фасаду будівлі буд. №10 по вул. Колодязній в м.Миколаєві та протоколом огляду носія інформації на диску CD-R, згідно якого оглянуто вказаний вище відеозапис. Зазначеними відеозаписом та протоколом 07.06.2018 о 18:13:35 зафіксовано наявність дівчини у світлій в смугу футболці та темних лосинах з пакетом в руці, візуально схожої на ОСОБА_9 , біля під`їзду будинку, що знаходиться навпроти будинку, де встановлена камера. За нею, на відстані близько 3 м йде чоловік, одягнений у чорну футболку, візуально схожий на ОСОБА_6 . В подальшому вказаний чоловік зайшов до під`їзду будинку слідом за дівчиною.

Сукупністю наведених доказів беззаперечно доводить, що умисел обвинуваченого ОСОБА_6 був направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 , про що свідчать дії ОСОБА_6 , направлені на реалізацію вказаного умислу, у вигляді переслідування потерпілої від супермаркету "АТБ" до будинку за місцем її мешкання, з вичікуванням вдалого моменту для відкритого заволодіння одягненим на неї золотим ланцюжком з хрестиком, а також безпосередньо його дії під час заволодіння майном потерпілої.

Судом встановлено, що об`єктивної можливості розпорядитись викраденим майном у ОСОБА_6 не було, оскільки потерпіла ОСОБА_9 злякалась та закричала, внаслідок чого ОСОБА_6 розтиснув руку, в який утримував викрадене майно та випустив, після чого залишив місце вчинення злочину, тобто не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі. Хоча в суді та, як слідує з доводів апеляційної скарги, обвинувачений стверджував, що залишив викрадене майно на місці події, але зі змісту протоколу огляду місця події від 07.06.2019, який проведено безпосередньо після вчиненого злочину, вбачається, що при огляді ділянки місцевості біля під`їзду №2 АДРЕСА_2 та у під`їзді, тобто безпосередньо після вчиненого злочину, не віднайдене викрадене майно - золотий ланцюжок із хрестиком. 

В свою чергу, з досліджених судом доказів вбачається, що потерпіла вказувала саме на відкрите заволодіння її майном, шляхом ривку ланцюжка з її шиї.

Між тим, з огляду на межі висунутого обвинувачення, суд погоджується із правовою кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 злочину, а саме, у закінченому замаху на відкрите заволодіння чужим майном (грабежу), вчиненому повторно.
Всупереч доводам обвинуваченого, наведеним в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що дослідженим доказам, які покладені в основу вироку, судом першої інстанції надана правильна юридична оцінка. Хоча потерпіла не з`явилася до суду на неодноразові виклики та не допитана в суді, але це не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину за обставин, які встановлені судом.

Щодо обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, визнаному судом першої інстанції доведеним. 

В суді першої інстанції обвинувачений  ОСОБА_6 вину  за ч. 2 ст. 307 КК України визнав частково. Стверджував, що має знайомого на ім`я « ОСОБА_11 » ( ОСОБА_10 ), із яким разом вживав опій. Зустрічався із ним приблизно один раз на місяць. 

Пояснив, що 18.06.2019 ОСОБА_6 зв`язався із ОСОБА_11 по телефону та домовився із ним про зустріч. ОСОБА_11 попросив придбати йому наркотичний засіб - канабіс, за що передав 300 грн. ОСОБА_6 зайшов до ОСОБА_12 - особи, у якої зазвичай придбавав наркотичні засоби і віддав йому 300 грн, отримавши від нього пакет із канабісом. При цьому ОСОБА_6 точно не пам`ятав, щоб придбавав у ОСОБА_12 амфетамін. Потім ОСОБА_6 пішов на зупинку громадського транспорту «ПМК», де передав пакет із канабісом ОСОБА_11. Сам ОСОБА_11 не міг придбати собі даний наркотичний засіб, оскільки ОСОБА_12 не хотів «світитись» перед незнайомими особами. Стверджував, що безпосередньо ОСОБА_6 за вказані вище дії жодного прибутку не мав. Він просто допомагав ОСОБА_11 , оскільки останній часто відчував «ломку», а оскільки ОСОБА_6 сам раніше вживав наркотичні засоби, то добре розумів цей стан. 

Аналогічним чином відбувалось придбання та збут наркотичного засобу- канабісу, 30.07.2019 та 27.08.2019. 

Із обсягами канабісу загальною масою у перерахунку на суху речовину 2,502 г, 2,066 г та 2,864 г, ОСОБА_6 погодився. 

Вина ОСОБА_6 , окрім часткового визнання вини, за даним обвинуваченням доведена наступними доказами: 

- даними протоколу за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18.06.2019, згідно якого 18.06.2019 близько 18:00 ОСОБА_10 (покупець) о 16:59 зі свого мобільного телефону зателефонував ОСОБА_6 та домовився про зустріч на зупинці громадського транспорту «ПМК» по вул. Привільній в м. Миколаєві. Близько 18:00 ОСОБА_10 направився по вул. Привільній до зупинки громадського транспорту «ПМК», де о 18:05 зустрівся зі ОСОБА_6 , після чого обидва направились до пров. Лютневого. Пройшовши по пров. Лютневому до вул.Зелена гірка о 18:07 покупець передав ОСОБА_6 грошові кошти та став очікувати ОСОБА_6 , який в цей час направився до пров. Ракетного. О 18:16 ОСОБА_6 повернувся до покупця, передав йому поліетиленовий пакет та три згортки. Далі вони спільно направились по пров. Лютневому до вул. Привільної, де о 18:18 розійшлись. О 18:20 покупець сів до службового авто та видав працівникам поліції поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження; два згортки з фольги з порошкоподібною речовиною червоного кольору та один паперовий згорток, які поміщено в сейф-пакети, опечатано та скріплено підписами учасників;

- даними протоколу про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 09.07.2019, згідно якого 18.06.2019 о 18:04 год ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_6 біля зупинки громадського транспорту по вул. Привільній та вони разом пішли до провул. Лютневого. О 18:07 ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 грошові кошти та став очікувати. ОСОБА_6 в цей час направився до пров. Ракетного. 

О 18:16 ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_10 та передав йому поліетиленовий пакет та три згортки, після чого вони разом направились по провул. Лютневому до вул. Привільної. О 18:20 ОСОБА_10 сів до службового автомобіля та добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження; два згортки з фольги з порошкоподібною речовиною та один паперовий згорток, які поміщено в сейф-пакети, опечатано та скріплено підписами учасників;

- даними протоколу огляду грошових засобів від 18.06.2019 з додатком у вигляді ксерокопії грошових купюр, яким оглянуто купюри в загальній сумі 1080 грн, призначених для оперативної закупки у ОСОБА_6 ;

- даними протоколу огляду покупця від 18.06.2019, згідно якого оглянуто особу ОСОБА_10 , якому доручено проведення оперативної закупки психотропної речовини «амфетамін» на суму 800 грн та наркотичного засобу «канабіс» на суму 280 грн у ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_10 видано грошові кошти для проведення оперативної закупки на суму 1 080 грн та сім-картку оператора «Водафон» НОМЕР_1 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 01.08.2019 під час приватного спілкування ОСОБА_6 за абонентським номером НОМЕР_2 за період часу 08.06.2019 по 15.07.2019, згідно якого ОСОБА_6 в ході телефонних розмов від 18.06.2019 о 16:59, о 17:05, о 17:09, та о 18:00 год ОСОБА_10 домовлявся зі ОСОБА_6 про придбання наркотичного засобу, обговорює вартість за придбання наркотичних засобів та місце їх отримання. 
В ході телефонних розмов від 26.06.2019 о 12:55, 01.07.2019 о 19:43, 08.07.2019 о 10:01, 14.07.2019 о 09:54, 15.07.2019 о 11:01 ОСОБА_6 домовлявся із ОСОБА_13 про придбання наркотичних засобів.

Висновками судових експертиз доведено, які конкретно наркотичні засоби та психотропні речовини ОСОБА_6 збув ОСОБА_10 , а саме: 

- згідно висновку експертизи №983 від 16.07.2019, видана 18.06.2019 ОСОБА_10 речовина належить до рослин роду коноплі, містить у своєму складі канабіноїди, в тому числі психотропний тетрагідроканабінол, і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, із масою у перерахунку на суху речовину 2,4 г;

- згідно висновку експертизи №982 від 05.08.2019, видана 18.06.2019 ОСОБА_10 речовина (два згортки із фольги з порошкоподібною речовиною та паперовий згорток з рослинною масою) відноситься: порошкоподібна речовина сіро-рожевого кольору містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, із загальною кількістю наданої на дослідження речовини 0,9618г., та масою амфетаміну у її складі - 0,2589 г; рослинна маса є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, із масою у перерахунку на суху речовину 0,102 г;

- згідно висновку експертизи №1174 від 14.08.2019 видана 30.07.2019 ОСОБА_10 речовина у паперовому згортку є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, із масою у перерахунку на суху речовину 2,066 г;

- згідно висновку експертизи №1333 від 30.08.2019, видана 27.08.2019 ОСОБА_10 речовина рослинного походження є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, із масою у перерахунку на суху речовину 2,864 г.

Зазначеними доказами, зокрема, даними протоколу за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18.06.2019; протоколу про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 09.07.2019; протоколу огляду грошових засобів від 18.06.2019; протоколу огляду покупця від 18.06.2019, спростовано пояснення ОСОБА_6 про те, що він не придбавав наркотичний засіб «амфетамін» та не збував його ОСОБА_10 . 

Доводи апелянта, що злочин спровоковано працівниками правоохоронних органів, є безпідставними. Обвинувачений не вказує, яким саме чином спровокований злочин. 
Окрім того, в суді першої інстанції ані захисник, ані обвинувачений про це не зазначали, що теж вказує на голослівність зазначеного доводу.

Таким чином, всупереч доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що досліджені та оцінені судом першої інстанції докази поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. 

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як вважає обвинувачений.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи  ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, а саме, вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, а також у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Враховано дані щодо особи обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з 21.05.2003 перебуває на наркологічному обліку з діагнозом «Синдром залежності від опіатів», на психіатричному обліку не перебуває, однак неодноразово лікувався стаціонарно в обласній психіатричній лікарні.

Згідно досудової доповіді щодо ОСОБА_6 , встановлено високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. Обставин, які обтяжують чи пом`якшують, покарання судом не встановлено.

Основне покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання призначено у наближеному до мінімального розміру, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Наведені в апеляційній скарзі відомості про особу обвинуваченого не свідчать про необхідність пом`якшення призначеного розміру йому покарання. 

З огляду на наведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню в частині не призначення ОСОБА_6 обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна, то вони є слушними. 

Так, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у вчинені якого ОСОБА_6 визнаний винним, передбачено покарання у виді позбавленням волі з конфіскацією майна. 

Разом з тим, судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, оскільки ОСОБА_6 не призначено додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання - скасуванню, з ухваленням нового вироку. 

При призначенні  ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий, перебуває на наркологічному обліку з діагнозом «Синдром залежності від опіатів», а також висновки досудової доповіді про високий ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, не встановлено. 

З урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_6 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. 

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити. 
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року щодо   ОСОБА_6  в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією усього належного йому майна.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили, тобто з 14 травня 2026 року. 

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, починаючи з 07.09.2019 по 30.09.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_14