справа № 208/166/26
провадження № 2/208/2681/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 р.  м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді- Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/166/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 — адвокат Губа Андрій Олексійович звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до ПрАТ «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-
В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що 31.03.2024 року в м. Кам`янське, Дніпропетровської області, на перехресті пр. Василя Стуса та пр. Тараса Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , винного в скоєному ДТП, застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/215591781, який діяв на дату ДТП.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується електронним Європротоколом, який було складено сторонами на місці ДТП.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , чим завдані матеріальні збитки.
03.04.2024 року представник позивача направив на електронну адресу ПрАТ«Страхова компанія «ПЗУ Україна», завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування, та весь необхідний пакет документів, передбачених законом.
22.04.2024 року представником позивача на електронну адресу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», завірені електронно-цифровим підписом рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_4 , витяг з реєстру платників Єдиного податку ФОП ОСОБА_4 
26.04.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування на рахунок СТО у розмірі 23 275,75 грн, не узгодивши розмір із ОСОБА_1 
01.05.2024 року представник позивача звернувся зі скаргою до Національного банку України щодо недоплати страхового відшкодування.
Національний банк України, листом від 28.05.2024 року повідомив, що Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 23 275,75 грн та порадив звернутися до суду за захистом порушеного права у випадку незгоди із розміром страхового відшкодування.
01.05.2024 року представник позивача направив на електронну адресу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» лист незгоду із розміром страхового відшкодування та вимогу щодо доплати на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3804/24 від 17.04.2024 року, складеного на замовлдення позивача, а також попросив надати документи на підставі яких було розраховано розмір заподяної шкоди.
ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна`доплату не здійснила, але направила копію звіту, на підставі якого було розраховано розмір заподіяної шкоди.
Однак наданий страховою компанію звіт позивач вважає неналежним доказом розрахунку матеріальної шкоди, оскільки до звіту долучено посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ОСОБА_5 від 24.02.2024 року зі строком дії 2 роки, тобто до 24.02.2024 року, в той же час, дата складання звіту 23.04.2024 року, тобто звіт складено після закінчення строку дії посвідчення. Будь-яких доказів продовження дії посвідчення не надано.
Оцінювач ОСОБА_5 , в порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та Національного стандарту № 1, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб позивача, на огляд прибув інший представник страховика, а саме ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом огляду, а значить зроблена ним калькуляції пошкодження є неточною та не може відповідати дійсності, оскільки експерт, який особисто не бачив транспортний засіб та не здійснював його огляд, не в змозі заочно встановити вартість страхового відшкодування, яке підлягає виплату постраждалій від ДТП особі.
Даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 27.03.2019 року по справі № 752/16797/14-ц, в якій зазначено, що оскільки експертом звіт складений без огляду транспортного засобу та без урахування вартості залишків останнього, то суди попередніх інстанцій й правильно не прийняли до уваги даний звіт.
Таким чином, оскільки оцінювач ОСОБА_5 , не оглядав особисто транспортний засіб, а тому не міг повно та об`єктивно оцінити характер пошкоджень, відповідно й не міг вірно визначити кількість необхідних годин ремонту , а керувався лише фотографіями, що надав йому страховик. Саме тому й безпідставно занизив вартість ремонтних робіт та фарбування.
Окрім того, оцінювач ОСОБА_5 не має відповідну кваліфікацію, як суб`єкт оціночної діяльності, який вправі надати висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданому колісному транспортному засобу, оскільки розрахунок вартості ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику, у тому числі для встановлення страхового відшкодування, відноситься до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців. Які атестовані за спеціальністю 12,2.
Таким чином, оцінювач ОСОБА_5 не може визначити розмір заподіяної шкоди, оскільки не має відповідної кваліфікації, а тому є неналежним та допустимим доказом у справі.
З метою встановлення належної вартості відновлювальних робіт позивач самостійно звернулася до відповідного експерта, який має право здійснювати відповідну оцінку транспортного засобу та визначити вартість відшкодування, яке підлягає виплаті страховою компанією.
Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 3804/24 від 17.04.2024 року відповідає вимогах ч.5 ст. 106 ЦПК України. Згідно даного висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобілю «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внасліжок ДТП складає 37 306,57 грн без ПДВ.
Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна було всього виплачено 23 275,75 грн, то сума недоплаченого страхового відшкодування складає 14 030,82 грн.
Окрім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню й вартість проведеної екпсертизи, яка складає 2 760,00 грн.
Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню та штрафні санкції, які виникли у зв`язку з недоплатою на її користь страхового відшкодування, гарантованого їй законом.
За період з 04.07.2024 року по 07.11.2025 року пеня складає 5 442,81 грн., 3% річних — 566,00 грн, інфляційні витрати — 1981,12 грн.
Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, які представник позивача просить стягнути на користь позивача складає 7 989,93 грн. А також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Взагалі позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь недоплачене страхове відшкодування у розмірі 14 030,82 грн, пеню в розмірі 5442,81 грн, три відсотки річних — 566,00 грн, інфляційні витрати в розмірі 1981,12 грн, що разом складає 22 020,75 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрати за проведення експертизи в розмірі 2760,00 грн.
В ході розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги у зв`язку зі сплатою на її користь відповідачем недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 14 030,982 грн.
Таким чином, на день розгляду справи позивач просить суд стягнути із відповідача пеню в розмірі 5442,81 грн, три відсотки річних — 566,00 грн, інфляційні витрати в розмірі 1981,12 грн, що разом складає 7 989,93 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрати за проведення експертизи в розмірі 2760,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 107.01.2026 року по цивільній справі №208/166/26 визначено головуючого суддю Гречану В.Г.
Згідно із відповіді № 2226152 від 09.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із відповіді №2226141 09.01.2026 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року відкрито провадження у справі №208/166/264 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

17.04.2026 року в судовому засіданні представник позивача — адвокат Демарчук Наталя Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 з урахуванням уточненого позову позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що судовим експертом Дроздовим Ю.В. на замовлення позивача була проведена експертиза пошкодженого транспортного засобу, за результатами висновку якого було встановлено розмір відшкодування спричиненого матеріального збитку транспортного засобу позивача, який постраждав від ДТП у розмірі 39 375,40 грн. Однак страхова компанія виплатила позивачці страхове відшкодування лише в розмірі 23 275,75 грн. Не погодившись із розміром виплаченої суми, позивач намагаласмя в порядку досудового провадження врегулювати даний спір та зверталася до страхової компанії з метою відшкодування недоплаченої різниці заподіяної їй внаслідок ДТП матеріальної шкоди, яка складає 14 14 030,82 грн, однак відповідачем так і не було здійснено компенсування, а направлено лише розрахунки вартості матеріальної компенсації, з якою позивач не погоджується, оскільки експерт, який проводив оцінку не мав на те права, оскільки його дозвіл на момент проведення експерти на монет проведення експертизи- скінчився. Будь-яких доказів, які б підтвердили протилежне, відповідачем не надано. Окрім того, експерт, який зробив висновок щодо вартості матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП не був особисто присутній при огляді автомобіля, а робив висновок на підставі наданих страховою компан6ією матеріалів, що, на думку позивача, призвело до заниження суми матеріального відшкодування даної різниці. Окрім того, на невиплачену суму компенсації позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні витрати. Вже після подачі позову до суду відповідачем було частково виплачена різниця суми страхового відшкодування у розмірі 14 030,82 грн, що свідчить про визнання відповідачем того факту, що ними дійсно було визначено невірно розмір страхового відшкодування. Однак відповідачем не компенсовано позивачу саме пеню, 3% річних та інфляційні витрати, а також судові витрати, які складаються з витрат на експертизу та судового збору. Тому просить суд задовольнити у повному розміру саме уточнені позовні вимоги.

05.06.2026 року через систему «Електронний суд» представником відповідача — адвокатом Павлюк Владиславом Степановичем подано заяву про розгляду справи за його відсутності, а також заперечення на уточнену позовну заяву, з яких слідує, що він вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на експертизу в розмірі 2760,00 грн є безпідставними, оскільки представником страхової компанії у відповідності до вимог чинного законодавства було здійснено протягом 10 днів з моменту повідомлення про ДТП, експертом огляд транспортного засобу, на підставі якого було встановлено розмір страхового відшкодування, а отже відсутні будь-які правові підстави для відшкодування відповідачем на користь позивача витрат на проведення екпертизи. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача витрат на оплату послуг експертизи у розмірі 2760,00 грн.

08.06.2026 року представником позивача — адвоката Демарчук Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подано до суду заява про розгляду справи за її відсутності та відсутності позивача. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З метою дотримання розумних строків розгляду справи, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
31.03.2024 року в м. Кам`янське, Дніпропетровської області, на перехресті пр. Василя Стуса та пр. Тараса Шевченка сталася дорожньо-транспорта пригода за участю транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , винного в скоєному ДТП, застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/215591781, який діяв на дату ДТП.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується електронним Європротоколом, який було складено сторонами на місці ДТП.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , чим останній завдані матеріальні збитки.
03.04.2024 року представник позивача направив на електронну адресу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування, та весь необхідний пакет документів, передбачених законом.
22.04.2024 року представником позивача на електронну адресу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», завірені електронно-цифровим підписом рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_4 , витяг з реєстру платників Єдиного податку ФОП ОСОБА_4 
26.04.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування на рахунок СТО у розмірі 23 275,75 грн, не узгодивши розмір із ОСОБА_1 
01.05.2024 року представник позивача звернувся зі скаргою до Національного банку України щодо недоплати страхового відшкодування.
Національний банк України, листом від 28.05.2024 року за № 14-0004/40927 повідомив, що Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 23 275,75 грн та порадив звернутися до суду за захистом порушеного права у випадку незгоди із розміром страхового відшкодування.
01.05.2024 року представник позивача направив на електронну адресу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» лист незгоду із розміром страхового відшкодування та вимогу щодо доплати на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3804/24 від 17.04.2024 року, складеного на замовлення позивача, а також попросив надати документи на підставі яких було розраховано розмір заподіяної шкоди.
ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» доплату не здійснила, але направила копію звіту, на підставі якого було розраховано розмір заподіяної шкоди.
Як вбачається зі звіту № 64.24Е_ПЗУ_40390 від 23.04.2024 року, складеного експертом Поляковим В.О. за замовленням відповідача, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнтом фізичного зносу автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних складає 26 305,90 грн.
Відповідно до страхового акту № 40390/1 сума, яка підлягає виплаті склала 23 275,75 грн, яка й була перерахована на користь позивача, що жодною зі сторін справи не спорювалася.
Однак, як вбачається з висновку експерта № 3804/24 від 17.04.2024 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин колісного траспортного засобу — автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 37 306,57 грн.
Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 39 375,40 грн.
Під час розгляду справи в суді, відповідачем по справі на користь позивача була сплачена сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 14030,82 грн, у зв`язку з чим представником позивача було уточнено позовну заяву та зменшено суму позову.
Таким чином, здійснивши на користь позивача добровільну доплату страхового відшкодування у зазначеному розмірі, відповідач фактично визнав, що первісно визначена ним сума страхового відшкодування не відповідала належному розміру виплати, яка підлягала сплаті позивачу.
Так, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідно умов ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін), згідно статті 530 ЦК України.
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов визначеного змістом зобов`язання.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За положеннями п.9.1, 9.4 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортних пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
За нормами п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги той факт, що страховиком не було заздалегідь погоджено суму страхового відшкодування з потерпілою стороною, якою в даному випадку є позивач, суд дійшов висновку, що витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що останнім у повному обсязі виконано вимоги чинного законодавства та проведено огляд транспортного засобу позивача з метою визначення розміру страхового відшкодування у десятиденний строк, встановлений законом, оскільки зазначені обставини не спростовують права позивача на відшкодування понесених витрат на проведення експертизи, яка й слугувала основною підставою для подання даного позову.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені Електронним європротоколом, не підлягають повторному доказуванню та не ставляться судом під сумнів. Електронний європротокол належним чином підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за обставин, викладених вище.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлює Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159).
Згідно з п.1.3 розділу І Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Відповідно до п.4.1 розділу ІV Методики, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (п.4.3 розділу ІV Методики ).
Пунктом 4.4 розділу ІV Методики передбачені вимоги до звіту (акта) або висновку експерта про оцінку КТЗ. Зокрема, у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається, серед іншого, така інформація: дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки.
Відповідно до п.5.1 розділу V Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; установити пробіг за одометром; зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування (п.5.5 розділу V Методики).
Згідно з п.8.1 розділу VIII Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження (п.8.5 розділу VIII Методики).
З огляду на вказані норми, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом, який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу, (залучив(ла) експерта). Крім цього, з метою дотримання вимог п.5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.
Так, згідно з наявних в матеріалах висновків, суд вважає, що саме висновком експерта Дроздова Ю.В. № 3804/24 від 17.04.2024 року є таким, який складений з дотриманням вимог ст.102, 106 ЦПК України, а також є передбаченим ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документом для визначення розміру страхового відшкодування за відсутності досягнутої згоди між страховиком та потерпілим щодо розміру такого відшкодування.
Будь-яких належних обґрунтувань щодо неправильності, необґрунтованості чи неповноти висновку експерта № 3804/24 від 17.04.2024 представник відповідача не навів. Також ним не було заявлено клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи, а тому суд визнає даний висновок належним та допустими джоказом, який в повній мірі доводить суму страхового відшкодування, яку страхована компанія повинна була сплатити на користь позивача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних за період прострочення виплати страхового відшкодування вартості медичних витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.611,612,623,625 ЦК України відповідач, що прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен належним чином виконати свої зобов`язання та відшкодувати завдані позивачу збитки з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за період прострочки, а також сплатити пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.
В постанові Верховного суду України у складі Касаційного цивільного суду від 27.01.2021№ 337/5617/19(61-8564св20) визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором,страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати, пеню, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки страхова сума не була сплачена в повному обсязі, то нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних за період прострочення виплати страхового відшкодування слід розраховувати з 04.07.2024 року (закінчення трьохмісячного терміну з дня повідомлення про подію) по 07.11.2025 року, як зазначено позивачем у свої заяві.
Пеня в даному випадку обчислюється відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України про ОСЦПВ (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення).
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св 17) вказано, що: «при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення у повному обсязі.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до платіжної інструкції № 0.36265852275,1 від 06.05.2024 року, вбачається, що позивачем оплачено 2 760,00 грн. за проведення експертизи на надання висновку експерта, тому дані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Згідно з ст.141 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючисьст.ст.13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 263, 265, 267, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити в повному обсязі. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 20782312, адреса: місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 62, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованість у розмірі 7 989 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 93 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 20782312, адреса: місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 62, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,:
-1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок – у відшкодування витрат з оплати судового збору;
- 2760 (дві тисячі сімсот шістдесят) гривень 00 копійок – витрати на оплату послуг експерта.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua

Сторони по справі:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 20782312, адреса: місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 62. 
Повний текст рішення складено 12.06.2026 року.

Суддя   В.Г. Гречана