Постанова
Іменем України

19 червня 2026 року
м. Київ
справа № 706/397/24
провадження № 61-1371св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.
розглянув на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Агро», Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2025 року, постановлене суддею Орендарчуком М. П., та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року, ухвалену колегією суддів у складі Новікова О. М., Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Агро» (далі - СТОВ «Маяк-Агро»), Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якому просив:
- встановити факт нещасного випадку на виробництві, що стався з ним ( ОСОБА_1 ) 31 травня 2023 року під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро» на посаді начальника складу паливно мастильних матеріалів (далі - ПММ);
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці створити комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 31 травня 2023 року під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро» на посаді начальника складу ПММ, провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався з ним 31 травня 2023 року під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро» на посаді начальника складу ПММ та за результатами проведеного розслідування скласти та видати акт розслідування нещасного випадку форми Н-1.
2. Позов мотивував тим, що 31 травня 2023 року на робочому місці в адміністративній будівлі СТОВ «Маяк-Агро» близько 16 год 45 хв під час робочої наради його побив директор сільськогосподарського товариства ОСОБА_2.
3. Послався на те, що унаслідок отриманих ударів кулаками по голові він втратив свідомість. Після побиття та протягом усього вечора 31 травня 2023 року зв`язку з ним не було і лише близько 22 год керівник підприємства привіз його додому.
Зазначив, що з 01 до 14 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з діагнозом «поєднана краніо-фаціальна травма», а надалі проходив амбулаторне лікування протягом 120 днів.
Послався на те, що 01 червня 2023 року він також звернувся до обласного бюро судово-медичної експертизи, де отримав висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи із зазначенням про спричинення йому тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеня тяжкості.
Зауважив, що 05 червня 2023 року подав до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення і 06 червня 2023 року за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесли відомості про кримінальне провадження, досудове розслідування якого триває.
За висновком лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) від 18 жовтня 2023 року нанесена йому травма, з урахуванням періоду лікування - 120 днів, за ступенем тяжкості віднесена до тяжких. А 04 грудня 2023 року місцевий заклад охорони здоров`я зареєстрував його звернення щодо отримання травм та кваліфікував його травму як виробничу, про що повідомив Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.
Послався на те, що ця установа, своєю чергою, повідомила, що внесла припис директору СТОВ «Маяк-Агро» про зобов`язання провести розслідування нещасного випадку та скласти акт. Проте цей припис не виконали.
Вважає, що 31 травня 2023 року мав місце нещасний випадок на виробництві, який відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про охорону праці» слід було розслідувати (роботодавець мав організувати розслідування нещасного випадку на виробництві) і за підсумками проведеного розслідування скласти акт за встановленою формою (акт розслідування нещасного випадку форми Н-1). 
Між тим, СТОВ «Маяк-Агро», знаючи та цілком усвідомлюючи подію, що відбулася 31 травня 2023 року на території товариства (виникнення нещасного випадку на виробництві в результаті заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою), не ініціював та не провів розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ним (позивачем) та є таким, що пов`язаний з виробництвом. 
Наполягає, що через таку бездіяльність роботодавця та свідоме приховування нещасного випадку на виробництві, наразі не вирішене питання щодо встановлення нещасного випадку і оформлення такого нещасного випадку відповідним актом розслідування.
Позиція інших учасників справи
4. У відзиві на позовну заяву СТОВ «Маяк-Агро» просило відмовити у задоволенні позову.
Зазначило, що позивач не довів самого факту нещасного випадку на виробництві саме під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро» на посаді начальника складу ПММ на робочому місці. Позов не містить посилання на конкретні обставини, місце і час настання «нещасного випадку» та його пов`язаність з виконанням службових обов`язків.
Наголосило, що сам по собі факт наявності в позивача тілесних ушкоджень не доводить обставини щодо підстав, часу, місця і механізму їх отримання ОСОБА_1 , зокрема і пов`язаність їх з виробництвом у формі нещасного випадку.
Наполягає, що не порушило жодних вимог нормативних актів з питань охорони праці, а нещасного випадку на виробництві, на який послався позивач, не було.
Послалося на те, що за результатами перевірки матеріалів розслідування та/або у разі відмови роботодавця провести розслідування нещасного випадку чи скласти або затвердити акт за формою Н-1, а також у разі приховування факту нещасного випадку посадова особа Держпраці або її територіального органу має право видавати обов`язковий до виконання припис за формою Н-9 щодо проведення розслідування, оформлення матеріалів розслідування. Проте факт відмови, як і факт приховування відсутній, тому в уповноваженого органу немає підстав для проведення ні первинного, ні повторного, ні спеціального розслідування нещасного випадку за його фактичної відсутності.
Акцентувало увагу на тому, що позивач під час первинного звернення до закладу охорони здоров`я та до поліції не зазначив про пов`язаність травми з виробництвом, лише звернувшись у листопаді 2023 року до СТОВ «Маяк-Агро», позивач повідомив, що 31 травня 2023 року отримав тяжку травму на виробництві під час виконання службових обов`язків в офісному приміщенні.
Зауважило, що у жовтні 2023 року надійшов припис Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому безпідставно вимагали провести розслідування нещасного випадку, якого фактично не було, і відносно особи, яка не перебувала в трудових відносинах із СТОВ «Маяк-Агро». Водночас жодних заяв про необхідність проведення розслідування нещасного випадку від інших адресатів до кінця жовтня 2023 року не надходило і сам ОСОБА_1 не звертався з повідомленням після отримання на виробництві травми і на наявність нещасного випадку не зазначав.
5. Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці у відзиві на позовну заяву також послалося на наявність підстав для відмови у позові.
Наголосило, що встановлення причин та обставин нещасного випадку здійснюється у позасудовому порядку і віднесено до компетенції уповноважених органів.
Зазначило, що 20 вересня 2023 року отримало заяву ОСОБА_1 про створення комісії спеціального розслідування нещасного випадку, який відбувся у СТОВ «Маяк-Агро». У відповідь воно повідомило, що спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, зокрема з можливою інвалідністю потерпілого. 
Виходило з того, що за висновком спеціаліста у галузі судової-медицини від 01 червня 2023 року № 254 у ОСОБА_1 виявили травми легкого та середнього ступеня тяжкості, які своєю чергою підлягають розслідування комісією підприємства. Тому рекомендувало позивачу звернутися до роботодавця. Разом з цим воно направило лист роботодавцю з вимогою надати пояснення щодо нещасного випадку та причин не повідомлення про нещасний випадок у визначені законодавством терміни.
Зауважило, що на повторне звернення ОСОБА_1 винесло припис, яким зобов`язало роботодавця провести розслідування нещасного випадку, що відбувся 31 травня 2023 року з ОСОБА_1 та скласти акт за формою Н-1 і письмово проінформувати його про вжиті заходи.
Пояснило, що СТОВ «Маяк-Агро» не надало свого представника для створення комісії, тому неможливо провести розслідування нещасного випадку без участі представника підприємства.
Стосовно повноважень суду загальної юрисдикції щодо розгляду справ цієї категорії зазначило, що вирішення питань, які ініціював позивач в позовній заяві, належить до компетенції адміністративного суду.
Виходило з того, що Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є органом державної влади, отже зобов`язання створити спеціальну комісію і провести спеціальне розслідування стосується його дискреційних повноважень. 
Дійшло висновку, що спір стосовно його дій чи бездіяльності, зокрема, позовні вимоги стосовно зобов`язання вчинити певні дії суб`єкта владних повноважень, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства
6. У письмових поясненнях третя особа - ОСОБА_2 зазначив про відсутність фактичних і правових підстав для задоволення позовних вимог.
Зауважив, що наведені позивачем обставини не відповідають дійсності, викладені суб`єктивно, узагальнено (лише загальні формулювання) і непослідовно.
Вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки за наявності кримінального провадження, в якому саме за його заявою 06 червня 2023 року внесені відомості до ЄРДР, де заявник зазначив що 31 травня 2023 року отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_2 , позивач намагається встановити відповідні фактичні обставини в суді, однак вже по іншому їх інтерпретує і взагалі не наводить фактичних обставин нещасного випадку та його пов`язаність з виробництвом і не надає суду доказів на підтвердження обставин отримання ним тілесних ушкоджень 31 травня 2023 року.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
7. Суди встановили, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із СТОВ «Маяк-Агро» та 21 жовтня 2023 року був звільнений за власним бажанням.
8. За висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 01 червня 2023 року№ 254 у ОСОБА_1 виявили тілесні ушкодження, віднесені до тілесних ушкоджень середнього та легкого ступеня тяжкості, а саме: поєднана краніо-фаціальна травма: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня (комп`ютерною томографією не було діагностовано забою головного мозку будь-якого ступеня), травматичний субарахноїдальний крововилив, GCS - 13 балів, легкий правобічний геміпарез; забій м`яких тканин голови, обличчя: синці на верхній та нижній повіках лівого ока, садно задньої поверхні лівої вушної раковини від середньої до нижньої третини, синець у ділянці дуги нижньої щелепи зліва ; закритий перелом суглобового паростка нижньої щелепи справа, садно задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, садно верхньої третини лівої гомілки по передній поверхні. 
Заключна частина висновку складена 05 вересня 2023 року і в ній є посилання на виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 4469/234 нейрохірургічного відділення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стаціонарі з 01 по 14 червня 2023 року та на медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_1 . 
У заключній частині висновку зазначено, що тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, цілком можливо в час та при обставинах, повідомлених освідуваним. Водночас в описі в обставин справи зазначено, що зі слів освідуваного 31 травня о 17 год 00 хв - 17 год 30 хв у селі Осітна на робочому місці 
СТОВ «Маяк-Агро» у приміщенні контори його побив директор ОСОБА_3 , який наніс серію ударів кулаками по голові, після чого впав та втратив свідомість. Була нудота та блювання, однак ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався.
9. За даними виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4469/234  ОСОБА_1 , який працює завідувачем складом у СТОВ «Маяк-Агро», перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради (далі - КНП «Уманська ЦМЛ») з 01 по 14 червня 2023 року з діагнозом поєднана краніо-фаціальна травма.
10. Згідно із записами в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (завідувач складом СТОВ «Маяк-Агро») з 15 червня 2023 року (перший запис ) по 28 вересня 2023 року (останній запис) перебував на лікуванні у невролога в КНП «Уманська ЦМЛ».
У картці також є запис, датований 18 жовтня 2023 року (розміщений не хронологічно), з посиланням на відновлювальний період після перенесеної травми (31 травня 2023 року) та направлення на комісію (ЛКК) для видачі довідки про ступінь тяжкості травми. 
11. За довідкою від 18 жовтня 2023 року № 1566 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов ЛКК при КНП «Уманська ЦМЛ» 18 жовтня 2023 року, який перебував на лікуванні 120 днів та згідно з класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року № 370, травма відноситься до категорії тяжких.
12. За змістом консультативного висновку спеціаліста КНП «Уманська ЦМЛ» 06 вересня 2023 року позивача оглянув невролог ОСОБА_4 і рекомендував йому вирішити питання працездатності (не тяжкості тілесних ушкоджень, а можливості працювати) через ЛКК.
13. Згідно з витягом з ЄРДР 05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського районного управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо факту нанесення йому 31 травня 2023 року тілесних ушкоджень у приміщенні СТОВ «Маяк-Агро» ОСОБА_2 .
Правова кваліфікація кримінального правопорушення - частина перша статті 122 Кримінального кодексу України.
14. За відповіддю директора КНП «Уманська ЦМЛ» від 04 грудня 2023 року № 951 в журналах реєстрації, які ведуться у відділенні екстренної та невідкладної медичної допомоги зареєстроване звернення хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо отриманих травм. Травма ОСОБА_1 кваліфікована як виробнича, про що співробітники медичного закладу повідомили обласне управління Держпраці в Черкаській області.
Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не визнало повідомлення про нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_1 31 травня 2023 року із закладу охорони здоров`я, а зазначило, що первинно отримала цю інформацію від представника ОСОБА_1 - адвоката Цімохи Р. Р.
15. 20 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цімоха Р. Р. надіслав начальнику Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці заяву, в якій з посиланням на подію, що мала місце 31 травня 2023 року близько 16 год 45 хв з його клієнтом у СТОВ «Маяк-Агро» під час проведення робочої наради, ініціював питання про створення комісії зі спеціального розслідування за інформацією отриманою, зокрема, за зверненням потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, і просив провести спеціальне розслідування та врегулювати подію з її наслідками в межах чинного законодавства України та надати акт про травму, акт розслідування травми Н-1, направлення керівника на медико-соціальну експертну комісію (далі - МСЕК) [у зв`язку із необхідністю отримання групи інвалідності] і надати всі можливі матеріали за результатом проведення розслідування.
До заяви долучив, зокрема, витяг з ЄРДР, копію висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 254, виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 34469/234.
16. 22 вересня 2023 року Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці надало відповідь за № Ц/3/27841-23, у якій зазначило, що спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки, які спричинили тяжкі наслідки, а не легкі чи середньої тяжкості, які встановили у ОСОБА_1 .
Також зазначило, що скерувало до СТОВ «Маяк-Агро» лист з вимогою надати пояснення щодо нещасного випадку, який відбувся 31 травня 2023 року з ОСОБА_1 із зазначенням причин неподання товариством повідомлення про нещасний випадок.
У відповідь на цей лист СТОВ «Маяк-Агро» повідомило про те, що особа з анкетними даними « ОСОБА_1 » на 09 жовтня 2023 року на підприємстві не працювала.
17. 25 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цімоха Р. Р. направив Центральному міжрегіональному управлінню Державної служби з питань праці запит, в якому, з посиланням на подію, що мала місце 31 травня 2023 року близько 16 год 45 хв з його клієнтом у СТОВ «Маяк-Агро» під час проведення робочої наради на його робочому місці, ініціював питання про створення комісії зі спеціального розслідування за інформацією отриманою, зокрема, за зверненням потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, просив провести спеціальне розслідування та врегулювати подію з її наслідками в межах чинного законодавства України та надати акт розслідування травми Н-1, надати направлення керівника на МСЕК (у зв`язку із необхідністю отримання групи інвалідності у зв`язку з погіршенням стану здоров`я).
До запиту долучив, зокрема, копію довідки ЛКК при КНП «Уманська ЦМЛ» від 18 жовтня 2023 року про ступінь тяжкості травми.
18. 24 жовтня 2023 року головний державний інспектор відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці виніс припис № 6.3/42-23, адресований директору СТОВ «Маяк-Агро» ОСОБА_2 
У приписі заявлена вимога про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 31 травня 2023 року з ОСОБА_1 , та складення акта за формою Н-1 відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків. 
19. На припис № 6.3/42-23 СТОВ «Маяк-Агро» подало заперечення, в якому зазначило, що в супровідному листі до припису від 24 жовтня 2023 року за вих. № Ц/З/31804-23 відображено, що надсилається обов`язковий до виконання припис щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, що відбувся 31 травня 2023 року з ОСОБА_1 під час виконання робіт на підприємстві (яких саме робіт, у який час та де він їх виконував і в чому полягає їх пов`язаність з виробництвом та виконанням службових обов`язків на посаді начальника складу ПММ - в приписі не зазначили). 
Ствердило про безпідставність і необґрунтованість припису та відсутність фактичних та правових підстав для його виконання, оскільки нещасного випадку на виробництві 31 травня 2023 року не було. Тому СТОВ «Маяк-Агро» не допустило порушення Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок № 337), а саме неподання належним чином повідомлення про нещасний випадок.
Наголосило, що з джерел, зазначених у Порядку № 337, зокрема з медичного закладу, не надходила інформація про нещасний випадок і відповідно характер та локалізацію травм отриманих працівником на виробництві, під час виконання ним трудових обов`язків чи іншої роботи відповідно до вимог Порядку № 337. 
Зауважило, що й сам припис, крім відповідного формулювання про приховування нещасного випадку, не містить жодної конкретної інформації, яка б розкривала характер і об`єктивні обставини правопорушення, вчинення якого констатоване у приписі як встановлений факт. 
20. До СТОВ «Маяк-Агро» ОСОБА_1 подав лікарняні листи, за якими він перебував на лікарняному з 01 червня по 28 вересня 2023 року, та які не містять посилання на виробничий характер травми.
21. Надалі в електронні лікарняні листи ОСОБА_1 за період його перебування на стаціонарному лікуванні уповноважена особа внесла зміни щодо пов`язаності травм ОСОБА_1 з виробництвом. Ця обставина стала підставою для здійснення досудового розслідування за фактом підробки документів.
Зміст рішення місцевого суду 
22. Рішенням від 25 липня 2025 року Христинівський районний суд Черкаської області у позові відмовив.
23. Мотивував рішення недоведеністю позивачем події, а саме отримання тілесних ушкоджень на робочому місці на території підприємства (за безпечність умов праці якого відповідає роботодавець) внаслідок небезпечного виробничого фактора (дій керівника сільськогосподарського товариства ОСОБА_2 ), у процесі виконання трудових обов`язків.
Вважав недоведеним за допомогою належних і допустимих доказів твердження позивача, що сформоване узагальнено у позовній заяві (загальні формулювання, наявність яких вимагає Порядок № 337, фактичну наявність яких має довести позивач).
Дійшов висновку, що не знайшло свого підтвердження у процесі судового розгляду твердження позивача про нещасний випадок, що пов`язаний з виробництвом на території СТОВ «Маяк-Агро» 31 травня 2023 року під час виконання трудових обов`язків на посаді начальника складу ПММ, оскільки сама по собі наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не підтверджує таких фактичних обставин.
Зміст постанови апеляційного суду
24. Постановою від 25 грудня 2025 року Черкаський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2025 року - без змін.
25. Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про недоведеність факту завдання позивачу ушкоджень в робочий час і на робочому місці, під час виконання службових обов`язків.
Зауважив, що до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку належать повноваження з визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і такий факт не може бути визнаний таким у судовому порядку. Суди може лише перевіряти правильність установлення такого факту уповноваженими на те органами.
Зазначив, що сам лише факт наявності у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які підтверджені відповідними медичними документами, не доводить обставини щодо підстав, часу і місця отримання травм, а, враховуючи сферу службових обов`язків позивача, не доводить факту настання нещасного випадку на виробництві.
Послався на те, що за недоведеності факту настання нещасного випадку на виробництві, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання проведення спеціального розслідування та складення відповідного акта є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
26. 29 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» касаційну скаргу на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року, яку мотивував неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Просив скасувати оскаржені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким:
- установити факт настання нещасного випадку з ним 31 травня 2023 року під час перебування на території СТОВ «Маяк-Агро» у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці створити комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 31 травня 2023 року під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро» на посаді начальника складу ПММ, провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався з ним 31 травня 2023 року під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро» на посаді начальника складу ПММ та за результатами проведеного розслідування скласти та видати акт розслідування нещасного випадку форми Н-1.
27. Підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме:
- застосування апеляційним судом норм статті 22 Закону України «Про охорону праці» та Порядку № 337 без урахування висновків щодо їх застосування, сформованих у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 484/5574/24.
Відомості про рух справи в суді касаційної інстанції та межі розгляду справи судом
28. Ухвалою від 24 лютого 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з місцевого суду.
29. 16 березня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
30. За протоколом повторного автоматизованого розподілу від 05 червня 2026 року здійсненого у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю., справу передали колегії суддів у складі Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
31. Заявник зазначив, що за змістом Порядку № 337 однією з основних умов, з якої можна вважати, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, є місце отримання травми, яким є територія підприємства. Роботодавець зобов`язаний організувати розслідування будь-якого нещасного випадку, а обов`язок розслідування не залежить від попереднього «визнання» випадку виробничим.
Зауважив, що в мотивувальній частині оскарженої постанови, апеляційний суд детально описав обставини його (позивача) перебування на території підприємства, фактично визнав, що подія відбулася на території СТОВ «Маяк-Агро», зазначив, що він перебував серед працівників та спілкувався з керівником з питань, пов`язаних з діяльністю підприємства, навів відомості з матеріалів кримінального провадження, послався на письмові докази, що підтверджують його трудові відносини із СТОВ «Маяк-Агро». Натомість, у підсумку апеляційний суд виснував, що факт перебування позивача на робочому місці не доведений.
Вважає, що такий висновок апеляційного суду не є наслідком оцінки доказів, а суперечить вже встановленим самим судом обставинам. Наявність таких суперечностей свідчить про відсутність належного мотивування судового рішення.
Також звернув увагу на те, що в оскарженій постанові апеляційний суд безпосередньо послався на припис, яким Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці зобов`язало СТОВ «Маяк-Агро» провести розслідування нещасного випадку і скласти акт Н1. Цей припис є прямим доказом наявності нещасного випадку, позаяк його видача є результатом службової перевірки, під час якої офіційно визнано факт настання нещасного випадку.
Наголосив, що відмова роботодавця брати участь у роботі комісії (як у випадку СТОВ «Маяк-Агро») не є підставою для непроведення розслідування, а отже, зобов`язання, зазначене у приписі, продовжувало діяти і факт події залишався установленим. Тож уповноважений орган фактично підтвердив наявність нещасного випадку, а суди не дали цьому належної правової оцінки.
Ствердив, що він довів факт настання події нещасного випадку на виробництві, надав медичні документи про тяжкі тілесні ушкодження, довідки з лікарні із зазначенням виробничого характеру травми, припис уповноваженого органу з питань праці, яким роботодавця зобов`язали провести розслідування. Натомість апеляційний суд фактично поставив розслідування у залежність від доведення ним (позивачем) виробничого характеру травми, фактично заблокувавши реалізацію імперативних норм Порядку № 337.
Позиція інших учасників справи щодо доводів касаційної скарги
32. 03 березня 2026 року Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якій просило залишити касаційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
33. Зауважило, що позивач дійшов помилкового висновку про наявність у суду повноважень встановлювати факт пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, оскільки це є виключною компетенцією комісії (спеціальної комісії).
Наголосило, що здійснення процедур на підставі Порядку № 337, зокрема й створення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві, проведення розслідування нещасного випадку і складення документа за результатом його проведення є дискреційними повноваженнями уповноваженого органу.
Послалося на те, що вимога про зобов`язання створити комісію спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві та скласти акт спеціального розслідування нещасного випадку не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк є публічно-правовим спором.
34. У відзиві на касаційну скаргу, поданому 26 березня 2026 року, ОСОБА_2 просив залишити касаційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
35. Зазначив, що твердження позивача про те, що факт отримання тілесних ушкоджень на робочому місці під час робочого часу - це лише декларативна заява, яка повністю спростована зібраними у справі доказами.
Наголосив, що у разі, якщо б позивач під час звернення до медичного закладу повідомив про нещасний випадок 31 травня 2023 року пов`язаний з виробництвом, то відповідно до вимог Порядку № 337 медичний заклад, отримавши від нього відповідну інформацію, з урахуванням характеру і локалізації травм, мав надіслати на підприємство за встановленою формою повідомлення, яке б і було підставою для проведення службового розслідування, однак таких повідомлень, з належним чином зафіксованою інформацією про нещасний випадок, до СТОВ «Маяк-Агро» не надійшло.
Зауважив, що сама собою наявність безпідставно винесеного припису уповноваженого органу з питань праці не свідчить про фактичну наявність обставин, про дослідження яких зазначено в ньому. СТОВ «Маяк-Агро» розглянуло цей припис і надало ґрунтовні заперечення. Доказів складення протоколу про адміністративне правопорушення на посадову особу товариства немає.
Не погодився із твердженням позивача про фактичне встановлення судами обставин нещасного випадку на виробництві, оскільки у справі немає жодних доказів на його підтвердження.
Звернув увагу, що кримінальне провадження, розпочате за заявою позивача, здійснюється за фактом завдання ним ( ОСОБА_2 ) тілесних ушкоджень як фізичною, а не посадовою, особою.
Вважає, що позивач зловживає своїми правами з метою встановлення в порядку цивільного судочинства фактів та обставин, які підлягають доведенню в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
36. 26 березня 2026 року СТОВ «Маяк-Агро» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якій просило лишити касаційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
37. Зазначило про недоведеність факту події 31 травня 2023 року нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, про яку його не повідомили у встановленому законодавством порядку.
Послалося на те, що не порушило норм Порядку № 337, а безпідставне винесення уповноваженим органом з питань праці припису, на який товариство надало ґрунтовні заперечення, надалі його посадові особи не притягнені до адміністративної відповідальності.
Наведене не може створити для позивача факту, існування якого не доведене належними доказами.
Звернуло увагу на те, що позивач проходив у медичному закладі лікування у зв`язку з травмою, не пов`язаною з виробництвом, про що зазначено в медичній документації.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Межі розгляду справи касаційним судом
38. Суд касаційної інстанції розглядає скаргу за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України (частина перша статті 402 цього Кодексу).
39. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
40. Критерії оцінки правомірності оскарженого судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
41. Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами в оскаржених судових рішеннях норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Оцінка аргументів, наведених у касаційній скарзі
42. Відмовляючи у позові, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, керувався недоведеністю позивачем обставин завдання йому 31 травня 2023 року виробничого характеру тілесних ушкоджень в робочий час, під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро».
43. Дійшов висновку, що сама по собі наявність у позивача тілесних ушкоджень, які підтверджені відповідними медичними документами, не доводить обставини щодо підстав, часу і місця отримання травм, а, враховуючи сферу службових обов`язків позивача, не доводить факту настання нещасного випадку на виробництві.
44. Верховний Суд вважає такий висновок судів, здійснений на основі оцінки зібраних у справі доказів, обґрунтованим з огляду на таке.
45. За статтею 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
46. Згідно із частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.
47. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»).
48. За пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.
49. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про охорону праці».
50. Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
51. За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці» в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.
Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.
52. Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком № 337.
53. За абзацом шостим пункту 3 Порядку № 337 нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо.
54. Прихований нещасний випадок на виробництві - нещасний випадок, про який роботодавець, потерпілий або працівник, який його виявив, не повідомив у встановлений цим Порядком строк відповідним органам та установам, та/або нещасний випадок, розслідування якого не проведено комісією підприємства (установи, організації) [абзац сьомий пункту 3 Порядку № 337].
55. Територія підприємства (установи, організації) - земельна ділянка, що надана у користування підприємству (установі, організації), а також ділянка, яка віднесена до його території за рішенням відповідного місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, включаючи виробничі, адміністративні та побутові приміщення, будівлі, споруди, розміщені на такій земельній ділянці, на (в) яких провадиться виробнича діяльність (абзац восьмий пункту 3 Порядку № 337).
56. Згідно з пунктом 6 Порядку № 337 заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком 1:
підприємству (установі, організації), де працює потерпілий або на якому він виконував роботу;
територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);
територіальному органові Пенсійного фонду України за місцем настання нещасного випадку (далі - територіальний орган Пенсійного фонду України).
57. У разі отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи тощо роботодавець зобов`язаний протягом однієї доби повідомити підприємствам (установам, організаціям), зазначеним в абзацах четвертому - дев`ятому цього пункту, з використанням засобів зв`язку та не пізніше наступного робочого дня надати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2 (абзац перший пункту 8 Порядку № 337).
58. Відповідно до пункту 9 Порядку № 337, розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу.
Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання.
У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання.
59. Спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого (пункт 10 Порядку № 337).
60. На підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (абзац перший пункту 12 Порядку № 337).
61. Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (абзац перший пункту 14 Порядку № 337).
62. Згідно з абзацами першим, другим пункту 29 Порядку № 337 факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено у судовому порядку.
Якщо такий факт встановлено у судовому порядку і нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) не підлягають спеціальному розслідуванню, розслідування організовує підприємство (установа, організація), де сталися такі випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства (установи, організації).
63. З огляду на пункт 52 Порядку № 337 обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, зокрема:
виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), зокрема, у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений);
перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого, одержання травм або його смерть під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або у разі, коли потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку;
перебування на території підприємства (установи, організації) або в іншому визначеному роботодавцем місці у зв`язку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обов`язкового медичного огляду, навчання тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних і кваліфікаційних конкурсів, спортивних заходів, передбачених колективним договором, за наявності відповідного рішення (наказу, розпорядження тощо) роботодавця;
заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою або його вбивство під час виконання чи у зв`язку з виконанням трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства (установи, організації) незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування з іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що встановлено комісією з розслідування та/або підтверджено висновком компетентних органів
64. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
65. У справі, що переглядається, суди дослідили зібрані у справі докази та дійшли висновку про недоведеність позивачем обставин завдання йому 31 травня 2023 року тілесних ушкоджень в робочий час, під час виконання службових обов`язків у СТОВ «Маяк-Агро».
66. Аргументи позивача про те, що в мотивувальній частині оскарженої постанови, апеляційний суд детально описав обставини його (позивача) перебування на території підприємства, фактично визнав, що подія відбулася на території СТОВ «Маяк-Агро», зазначив, що він перебував серед працівників та спілкувався з керівником з питань, пов`язаних з діяльністю підприємства, є безпідставними, позаяк апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про недоведеність позивачем факту виникнення нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, та безальтернативно констатував, що «отримання тілесних ушкоджень позивачем у робочий час і на робочому місці, під час виконання службових обов`язків, не доведено належними доказами».
67. У постанові від 25 березня 2026 року у справі № 357/12189/23 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а першочергово їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
68. У цій справі суди поставили під сумнів не факт завдання позивачеві ушкоджень, а те, що цей факт є нещасним випадком, що відбувся на території товариства під час виконання позивачем службових обов`язків. Саме на цьому наголосив місцевий суд відмовляючи в позові і незмінність цієї обставини й стала підставою для відмови у його апеляційній скарзі.
69. Тому не можна визнати обґрунтованим посилання позивача на постанову Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 484/5574/24, в якій сформовані висновки щодо застосування норм статті 22 Закону України «Про охорону праці» та Порядку № 337, бо застосування цих норм матеріального права безпосередньо залежить від установлених судами обставин, які у справі № 484/5574/24 не є подібними до справи, що переглядається.
70. Той факт, що у справі № 484/5574/24 Верховний Суд зауважив на наявності в суду права встановити факт настання нещасного випадку на виробництві, проте без висновку про пов`язаність нещасного випадку з виробництвом, не змінює первинної, встановленої судами обставини - недоведеності факту виникнення нещасного випадку з позивачем на території СТОВ «Маяк-Агро» у зазначену ним дату і час.
71. Крім цього, в оскарженій постанові апеляційний суд не заперечив самої можливості встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві, ба більше, послався на висновки Верховного Суду, які на думку заявника, він (суд) не врахував.
72. У цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди зі здійсненою судами оцінкою доказів, водночас заявник не оскаржив судові рішення з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи).
73. Пославшись у межах підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, на висновки Верховного Суду, заявник фактично не апелює до здійсненого судами застосування норм матеріального права, а спонукає Верховний Суд до здійснення переоцінки доказів, що не належить до повноважень касаційного суду і не охоплюється підставами касаційного оскарження.
74. У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів
75. Отже, доводи касаційної скарги не свідчать про застосування судами норм статті 22 Закону України «Про охорону праці» та Порядку № 337 без урахування висновків щодо їх застосування, сформованих у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 484/5574/24.
Тому в задоволенні касаційної скарги  ОСОБА_1 належить відмовити.
76. Верховний Суд також звернув увагу на доводи відзиву Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про те, що заявлені позивачем у цій справі вимоги про зобов`язання створити комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві та провести службове розслідування підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, проте вважає їх безпідставними, позаяк ці вимоги безпосередньо пов`язані зі встановленням факту нещасного випадку на виробництві. Описані позивачем обставини не стосуються проходження ним публічної служби чи владного управлінського рішення щодо позивача як учасника публічно-правових відносин. Позивач у цій справі звернувся за захистом прав у сфері трудових відносин, охорони здоров`я та щодо можливого відшкодування шкоди. 
Тож міркування відповідача про публічно-правовий характер цієї справи є помилковими.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Щодо суті касаційної скарги
77. За частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
78. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
79. З огляду на наведені вище мотиви цієї постанови, Верховний Суд вважає за неодмінне касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо інших, заявлених учасниками справи, клопотань
80. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просив провести розгляд справи за участю його представника - адвоката Мазуренко Ю. В. у режимі відеоконференції.
81. Заявлене ОСОБА_2 клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
82. Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
83. Тлумачення наведених норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі Верховний Суд вирішує з урахуванням установленої необхідності таких пояснень. 
84. Оскільки Верховний Суд не прийняв рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, то підстав для виклику сторін немає. 
85. Тому в задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_2 належить відмовити.
Щодо судових витрат
86. Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
87. Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_2 про проведення розгляду справи за участю його представника - адвоката Мазуренко Юлії Вікторівни у режимі відеоконференції.
2. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
3. Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Мартєв	
		
	С. О. Карпенко	
		
	І. М. Фаловська