Єдиний унікальний номер 725/26/25 
Номер провадження 2/725/11/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026 Чернівецький районний суд міста Чернівців у складі:
головуючого судді О.І. Галичанського ,
при секретарі судових засідань Х.Ю. Тарновецькій,
за участю відповідача та його представника , 
розглянув у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (жителя: Чернівецька область, Вижницький район, с. Лукавці) до ОСОБА_2 ( жителя : АДРЕСА_1 ) про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди ,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача адвокат Кусмарцев М.О. , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те , що відповідач ОСОБА_2 , являючись журналістом різних журналістських об?єднань та діючи, як журналіст у своїй професійній діяльності, будучи публічною особою, у своїх публікаціях, які розмістив протягом 2023 року в соціальних мережах «YouTube», посилання на сайт «ІНФОРМАЦІЯ_8», «Facebook», «ІНФОРМАЦІЯ_3, «Telegram», посилання на сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 «Тік-Ток», посилання на сайт «ІНФОРМАЦІЯ_9», виклав ряд відео звернень, в яких систематично ображає позивача та інших працівників поліції Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області різного роду нецензурними та образливими словами. Завідомо неправдиво звинувачує позивача у вчиненні тяжких злочинів,
У вказаних публікаціях ОСОБА_2 містяться публічні висловлювання щодо неповноцінності таких національностей, як «цигани», «лукавецькі цигани». Дані висловлювання , на думку ініціатора звернення , містять образи та спрямовані на розпалювання національної ворожнечі, так як може призвести до посилення серед певних груп населення настроїв неприязності, почуття сильної ворожнечі та огиди до інших етнічних груп.
Зазначені дії ОСОБА_2 є систематичними, направленими на дискредитацію позивача та інших поліцейських Вижницького РВП ГУНП у Чернівецькій області, як посадових осіб, а також органів Національної поліції України в цілому, що призводить до зниження рівня довіри населення до поліції.
Позивач звертався з приводу даного факту до правоохоронних органів і в порядку здійснення досудового розслідування було проведено огляд матеріалів публікацій відповідача в соціальних інтернет мережах за вказаними посиланнями, про що складено 23.12.2024 року протокол огляду наступних публікацій в соціальних мережах:
-каналу, який розміщений відеохостингу «Youtube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- облікового запису, який розміщено в соціальній мережі «Facebook» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;
-каналу, який розміщено в месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- облікового запису в сервісі « Tik-Tok », користувача «ІНФОРМАЦІЯ_9 », та огляд 2 (двох) DVD-R дисків, на яких містяться відеофайли викладені ОСОБА_2 в соціальних мережах «YouTube» та «Facebook».
Під час огляду було встановлено факт публікації образливого характеру автором ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якого також ідентифіковано як вказаного громадянина за відеозображенням та голосом, в соціальних мережах «YouTube» і «Facebook», зафіксовані відповідно до протоколу огляду від 23.12.2023 та додатку до протоколу огляду від 07.02.2024, висловлювання, спрямовані на приниження честі та гідності та образа почуттів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками його національного, соціального та етнічного походження і роду службової діяльності, що містять безпосередньо текстові фрагменти «гниди», «цигани-лукавські газдують», «значить друзі дивіться це незаконний бізнес сім?ї ОСОБА_1 - гнид, яких у простонародді називають цих два мусори», «чому цих двох недолюдей, недомусорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ніхто не помічає, там відпочиває ДБРовці там відпочиває вся наволоч», а також інших образ і висловлювань у розмовах та висловлюваннях ОСОБА_2 , які містяться у відеофайлі під назвою «10000000_299102896418972_5700280752656085887_п» та зафіксовані у протоколі огляду від 23.12.2023 року і додатку до протоколу огляду від 07.02.2024.
3 приводу оглянутих та встановлених відомостей у вказаних публікаціях ОСОБА_2 , органом досудового розслідування було призначено і проведено Одеським НДІСЕ МЮ України лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу. Висновком N?24-1057 від 02.12.2024 року встановлено наступне:
У висловлюваннях ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які особисто викладені ним в соціальній мережі «YouTube» і «Facebook», та які зафіксовані відповідно до протоколу огляду від 23.12.2023 (DVD-R диска марки «ALERUS», на якому містяться відеофайли викладені гр. ОСОБА_2 в соціальній мережі «YouTube») та додатку до протоколу огляду від 07.02.2024, наявні висловлювання спрямовані на приниження честі та гідності, або образа почуттів ОСОБА_4 , за ознаками його соціального статусу та етнічного походження, а саме:
-«моя публікація з приводу прийома начальником слідства Вижницького району циганом недомусора, гнидою- ОСОБА_5 , визвала резонанс»,
-«так друзі з вами знову я, репортаж з приводу недоробленого лукавецького цигана, начальника слідства Вижницького райвідділку ОСОБА_1-гниди»,
-«начальник слідства тут у вижницькій мусарні циган лукавецький, який взагалі нічого не робить, тільки покриває злочинні крадіжки свого брата і сам участвує в злочинних схемах. Вот тут його кабінет, ОСОБА_5 , як я його називаю гнида в простонародну»,
-«моя публікація з приводу прийома начальником слідства Вижницького району циганом, недомусором, гнидою ОСОБА_1 визвала дуже великий резонанс і підписники хотять, щоб я пішов до начальника слідства, поставив пару незручних питань, як я їх завжди ставлю»,
-«роблю репортаж з приводу того недоробленого лукавського цигана начальника слідства Вижницького райвідділу ОСОБА_1 гниди набрав резонанс»,
-«значить дивіться, друзі, це незаконний бізнес сім?ї ОСОБА_5 гнид, яких просто народі називають, це є два мусора, татусь їхній також мусор. Весь незаконний бізнес у Вижницькому районі та в Путильському районі це під їхнім керівництвом та їхнього дружбана ОСОБА_10 колишнього начальника райвідділу, а зараз начальника ЧРУПА, але сьогодні не про це, значить конкретно по цьому об?єкту»;
-«чому цих двох недолюдей, цих не двох недомусорів ОСОБА_6 і ОСОБА_4 ніхто не помічає?»
Основними мовними засобами, що вказують у висловлюваннях на приниження честі та гідності, або образа почуттів особи є слова «гнида», «недомусор», «злочинний», «незаконний», що в поєднанні з словосполученням «циган», « на позначення посади «начальником слідства Вижницького району» вказують на конкретну особу - ОСОБА_7 .
Слово «гниди» вжито в переносному значенні, тобто як лайливе слово на позначення певної особи
Висловлювання «цигани-лукавські газдують» має об?єктивний зміст: «Представники циганського етносу, які є підступними і мають злі наміри, господарюють».
Висловлювання «Значить друзі дивіться це незаконний бізнес сім 'ї ОСОБА_5 - гнид, яких у простонародді називають цих два мусори» має об?єктивний зміст: мовець, звертаючись до масової аудиторії, негативно характеризує родину ОСОБА_5 (на підставі поведінкових і професійних ознак) та стверджує, що вони займаються бізнесом, який суперечить закону.
Висловлювання «Чому цих двох недолюдей, недомусорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ніхто не помічає там відпочиває ДБРовці там відпочиває вся наволоч» має об?єктивний зміст: «Причина, на підставі якої контролюючі органи не встановлюють факт протизаконної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 полягає в тому, що представники цих органів проводять дозвілля разом з цими особами». Мовець використовує лайливу лексику для характеристики зазначених осіб.
Власником та автором наведених вище публікацій в соціальних мережах являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якій здійснює голосове супроводження відеозображень у «YouTube», «Facebook», «Telegram», «Тік-Ток», соціальні інтернет мережі, що надає користувачам послуги зберігання, доставки та показу відео необмеженій аудиторії інших користувачів інтернету. Користувачі можуть завантажувати, переглядати, оцінювати, коментувати їх.
Враховуючи, що відповідачем відносно позивача та його близьких родичів поширено прямі образи, які порушують немайнові права позивача, як посадової особи, а в його особі всіх працівників Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області та всіх працівників Національної поліції в цілому, виходячи з принципів розумності та справедливості, позивач вважає обгрунтованим стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, яку останній вважає доцільним зарахувати на користь Збройних Сил України.
Представник позивача вказав , що оригінали долучених до справи копій письмових доказів зберігаються у позивача та матеріалах кримінального провадження № 120232600000000726.
На підставі вищевикладеного просить суд :
-зобов?язати ОСОБА_2 публічно вибачитись в соціальних інтернет мережах «YouTube», «Facebook», «Telegram», «Тік-Ток», шляхом запису та поширення відеозапису із особистою участю та озвученням ОСОБА_2 повідомлення наступного змісту: «Я ОСОБА_2 приношу свої вибачення заступнику начальника Вижницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецький області, начальнику слідчого відділення - ОСОБА_1 з приводу образливих висловів наведених мною у всіх публікаціях в соціальних інтернет мережах, а в його особі приношу вибачення перед всіма працівниками Вижницького РУП ГУНП в Чернівецькій області та всіма працівниками Національної поліції в цілому»;
-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень та понесені ним судові витрати.
У призначене судове засідання позивач та його представник не з 'явилися. У попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав , викладених у позові. Звернувся до суду із письмовою заявою розглядати справу за їхньої відсутності. Позов підтримав.
У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. Підтвердили доводи , викладені у відзиві на позовну заяву , згідно якого відповідач стверджує, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі . Вважає їх такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Посилання позивача на висновок експерта N? 24-10257 від 02.11.2024 року Одеського НСІДЕ МЮ України є безпідставним та передчасним. Інших доводів та доказів, окрім висновку експерта , позивач у позовній заяві не наводить. Крім того вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що поширення прямих образ, які порушують немайнові права позивача, як посадової особи, а в його особі Вижницького ВП ГУНП в Чернівецькій області та всіх працівників Національної поліції в цілому, призвели до моральних страждань саме відповідача.
Також зазначив , що доступ до сторінок у соціальних мережах: «YouTube» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_10» , «ІНФОРМАЦІЯ_11, «Facebook» за посиланням «tp: ІНФОРМАЦІЯ_7 », ОСОБА_2 , станом на 03.08.2025 року заблоковані, а тому наразі фактично неможливо опублікувати відеозапис з особистим вибаченням на сайтах вищезазначених соціальних мереж.
Враховуючи наведене , просили відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
З`ясувавши доводи сторін, дослідивши подані докази сторонами у справі, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом 2023 у своїх публікаціях в соціальних мережах «YouTube» посилання на сайт «ІНФОРМАЦІЯ_8», «Facebook» «ІНФОРМАЦІЯ_3, «Telegram» посилання на сайт ІНФОРМАЦІЯ_1, «Тік-Ток», посилання на сайт «ІНФОРМАЦІЯ_9», виклав ряд відео звернень, в яких висловлювався в адресу позивача та інших працівників поліції Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області. 
У вказаних публікаціях ОСОБА_2 містяться висловлювання як «цигани», «лукавецькі цигани» і т.д.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
У статті 12 Загальної декларації прав людини встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.
Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17).
Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.
У відповідності зі ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з ч.1 ст.201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
У відповідності до глави 22 ЦК України, до особистих немайнових прав включені, зокрема: право на повагу до гідності та честі (стаття 297) , право на недоторканність ділової репутації (стаття 299). Гідність та честь фізичної особи, її ділова репутація є недоторканими (згідно із частиною другою статті 297 та частиною першою статті 299 ЦК України).
В свою чергу ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Разом з тим відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів.
Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати й передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади й незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
Відповідно до ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Згідно з ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі.
Нормами статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 4, 6, 18, 19постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. 
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. 
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v.Austria).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Відтак, слід відрізняти висловлювання, які в цілому контексті є оціночними судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів.
Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27лютого 2009 року № 1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
При цьому судом враховано положення ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На думку суду, викладена в інтернет-виданнях інформація є оцінкою дій, не містить фактичних даних та не носить стверджувальний характер. 
Крім того, позивачем не надано доказів того, що поширення інформації порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
На підтвердження своїх позовних вимог , позивачем надано висновок експерта Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України №24-1057 , який виготовлений за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи. ( а.с. 13-20).
Згідно вступної частини даного висновку , до Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз , надійшла постанова слідчого СУ ГУНП у Чернівецькій області Ганзюк А.О. про призначення судової лінгвістичної експертизи мовлення , за матеріалами кримінального провадження №12023260000000726 за ознаками вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 161 КК України.
Санкція ч.1 ст .161 КК України передбачає відповідальність за умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, прояви антисемітизму, або образа почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, а також пряме чи непряме обмеження прав або встановлення прямих чи непрямих привілеїв громадян за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, інвалідності, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками .
Згаданий висновок містить додатки , а саме : протокол огляду від 23.12.2023, фотофіксацію з інтернет ресурсів та інші матеріали.
Позивач, звертаючись до суду із даним позовом вказав , що публікації ОСОБА_2 містять публічні висловлювання щодо неповноцінності таких національностей , як « цигани», « луковецькі цигани» та спрямовані на розпалювання національної ворожнечі , можуть призвести до посилення серед певних груп населення настроїв неприязності , почуття сильної ворожнечі.
Тобто , фактично підстави даного позову є предметом досудового розслідування у межах кримінального провадження № 12023260000000726 за ознаками вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 161 КК України.
Доказів про результат досудового розслідування даного кримінального провадження, матеріали справи не містять.
Тобто , позивачем у сукупності з іншими доказами , не доведено обгрунтованості своїх позовних вимог та не надано належних доказів на їх підтвердження.
Позивач просить зобов?язати ОСОБА_2 публічно вибачитись в соціальних інтернет мережах «YouTube», «Facebook», «Telegram», «Тік-Ток», шляхом запису та поширення відеозапису із особистою участю та озвученням ОСОБА_2 повідомлення наступного змісту: «Я ОСОБА_2 приношу свої вибачення заступнику начальника Вижницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецький області, начальнику слідчого відділення - ОСОБА_1 з приводу образливих висловів наведених мною у всіх публікаціях в соціальних інтернет мережах, а в його особі приношу вибачення перед всіма працівниками Вижницького РУП ГУНП в Чернівецькій області та всіма працівниками Національної поліції в цілому».
Проте , такий спосіб захисту прав позивача виходить за межі його повноважень та містить загальні фрази щодо вибачення перед позивачем , всіма працівниками Вижницького РУП ГУНП в Чернівецькій області та всіма працівниками Національної поліції в цілому.
Доказів тому , що позивача уповноважено на звернення до суду у інтересах інших осіб, суду не надано.
Позовні вимоги не містять чітко визначеного порядку публічного вибачення та озвучення відповідачем конкретних фраз , за які він приносить свої вибачення.
Також , матеріали справи не містять доказів тому , що позивач обіймає відповідну посаду у Вижницькому РУП ГУНП в Чернівецькій області, а надана копія спеціального жетону не підтверджує його перебування на відповідній посаді у Вижницькому РУП ГУНП в Чернівецькій області.
З огляду на наведені обставини , позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 20000,00 грн., суд зазначає таке.
Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно із ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Суд прийшов до висновку , що оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від заявлених вимог про зобов`язання публічного вибачення з відповідним змістом , яка задоволенню не підлягає , то відповідно похідна від неї позовна вимога також не підлягає задоволенню.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, -
ВИРІШИВ :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Надіслати сторонам копію судового рішення - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців     О. І.  Галичанський