Справа № 458/682/26
3/458/277/2026
ПОСТАНОВА 

25.06.2026 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Турецька Республіка м. Анталія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В:
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2026 у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/682/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 243764 від 24.06.2026 року, складеного заступником начальника (з логістики) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_4 , вбачається, що 24.06.2026 року о 10 год 05 хв ОСОБА_5 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща в поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 318 прикордонного знаку на відстані 2000 м від лінії державного кордону (територія старостинського округу № 5 Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області), внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В). Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Незважаючи на те, що нормами КУпАП не повністю врегульовані питання, пов`язанні з порядком залучення захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення, це не означає, що таке право не поширюється на дану категорію справ, оскільки воно гарантоване загальними засадами судочинства, передбаченими ст. 59 Конституції України, однією з яких право кожного на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Європейський суд з прав людини у справі "Надточій проти України" зазначив, що для вирішення питання про застосування статті 6 Конвенції в частині "кримінального обвинувачення" Суд керувався трьома альтернативними критеріями, закріпленими у його практиці (див. "Енгель та інші проти Нідерландів" (Engel and Others v. the Netherlands), рішення від 8 червня 1976 року, Серія A N 22, ст. 35, п. 82; "Равнсборг проти Швеції" (Ravnsborg v. Sweden), рішення від 23 березня 1994 року, Серія A N 283-B, ст. 28 п. 30; та "Путц проти Австрії" (Putz v. Austria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-I, с. 324, п. 31).
Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, порядку залучення захисника, приходжу до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.
Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права, яке імплементоване у національне законодавство як орієнтир, що визначає умови справедливого судового розгляду.
У ч.22 ст.63 Конституції України задекларовано, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, зміст якого становить сукупність наданих йому законом можливостей для спростування підозри, обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.
Забезпечення права на захист - це правове положення, згідно з яким посадові особи, які здійснюють кримінальне провадження, зобов`язані забезпечити підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, виправданому сукупність процесуальних прав, завдяки яким вони отримують можливість захищатися передбаченими законом способами від підозри чи обвинувачення.
У ст. 20 КПК України визначені складові забезпечення права на захист.
Доктринальний аналіз даної норми свідчить, що забезпечення права на захист передбачає три форми реалізації цього права: самостійна реалізація підозрюваним, обвинуваченим, виправданим, засудженим права на захист, а саме право надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватися правовою допомогою захисника; наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обов`язку сприяти підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому в реалізації права на захист шляхом роз`яснення йому прав та забезпечення права на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Наведене відповідає міжнародним стандартам, викладеним у частині першій статті 11 Загальної декларації прав людини, пункті «d» частини третьої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та пункті «с» частини третьої статті 6 Конвенції.
Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Кожен обвинувачений має право використовувати ефективну юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Важливою гарантією дотримання права на захист у кримінальному провадженні є забезпечення обвинуваченого захисником під час розгляду кримінального провадження у суді. Незабезпечення захисту під час розгляду справи в суді є істотним порушенням вимог КПК та тягне за собою скасування судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 48 КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: 1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; 2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; 3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні. Постанова (ухвала) про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов`язковою для негайного виконання. Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання постанови (ухвали) про доручення призначити адвоката тягнуть відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. 
Відповідно до ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
Згідно ст.13 Закону України від 02.06.2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу» безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається захисник для здійснення захисту за призначенням, - на правничі послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, а також на правничі послуги, передбачені пунктом 2 частини другої статті 13 цього Закону.
Захисником згідно вимог ст.45 КПК України є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого.
При вирішенні даного питання суд враховує практику ЄСПЛ, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.
Судом враховано правову позицію ЄСПЛ у справі «Мефта та інші проти Франції» (рішення від 26.07.2002 року), у справі «Фам Хоанг проти Франції» (рішення від 25.09.1992 року) та у справі «Максименко проти України» (рішення від 20.12.2011 року), відповідно до якої гарантії забезпечення права на захист поширюють свою дію під час розгляду справи у суді першої інстанції. Забезпечення обвинуваченому у вчиненні злочину юридичної допомоги є однією з гарантій надання юридичної допомоги.
Суддя (суд) зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо участь захисника є обов`язковою, а обвинувачений не залучив захисника; обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а обвинувачений не залучив його.
У таких випадках суддя (суд) постановляє ухвалу, яку негайно направляє до відповідного центру з надання безоплатної правничої допомоги і доручає призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» суб`єктами надання безоплатної правничої допомоги є центри з надання безоплатної правничої допомоги.
Враховуючи вищевикладені обставини, наявність клопотання, відсутність в матеріалах справи інформації про залучення захисника, встановлення факту, що громадянин Турецької Республіки ОСОБА_5 не володіє українською мовою, якою ведеться судочинство, суд вважає за необхідне, зокрема щодо забезпечення права на захист, призначити громадянину Турецької Республіки ОСОБА_6 , захисника з Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Керуючись ст.ст.16, 33,36, 40-1,204-1,221,280,283,284 КУпАП, Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 - задовольнити.
Доручити Західному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Турецька Республіка м. Анталія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та забезпечити прибуття призначеного адвоката в судове засідання, яке відбудеться 25.06.2026 о 15 год 10 хв за адресою - вул. Молодіжна, 23 м. Турка Самбірський район Львівська область, а також забезпечити його прибуття до Турківського районного суду Львівської області заздалегідь до часу розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.
Західному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги про прийняте рішення невідкладно повідомити в письмовому вигляді Турківський районний суд Львівської області, скерувавши на електронну адресу суду inbox@tk.lv.court.gov.ua прийняте рішення, а в подальшому прийняте рішення скерувати на юридичну адресу суду - Львівська область Самбірський район м. Турка вул. Молодіжна, 23.
Оплату праці захисника провести за рахунок держави в порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством.
Копію постанови негайно, але не пізніше двох робочих днів направити Західному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги (електронна адреса: order@legalaid.lviv.ua), для виконання.
Постанова про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов`язковою для негайного виконання. 
Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання постанови (ухвали) про доручення призначити адвоката тягнуть відповідальність, встановлену законом.
Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 25.06.2026 року 17 год 10 хв.

Суддя       Р.І. Ференц