КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 року справа №320/35777/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог),

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із позовом до Військової частини НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_4 , до Військової частини НОМЕР_6 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
-Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з 20.01.2022 р. по 09.09.2024 р. включно грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), одноразових додаткових видів грошового забезпечення, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
-Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення (у тому числі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії у відсотковому значенні, що виплачені при проходженні служби) за період з 20.01.2022 р. по 09.09.2024 р. включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, підйомну допомогу за 2022 рік), які були виплачені у вказаному періоді, обчислених виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2022р., 01.01.2023р. та 01.01.2024р. на відповідні тарифні коефіцієнти згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017р. № 704, з урахуванням раніше виплачених сум’’.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 року ухвалено залишити без руху позовну заяву.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 постановлено здійснювати розгляд (формування та зберігання) судової справи в електронній формі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) та Військову частину НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 у період з 20.01.2022 по 09.09.2024 проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягами з наказів командира цієї військової частини (по стройовій частині) № 10 від 20.01.2022 та № 282 від 09.09.2024. За твердженням позивача, у період з 20.01.2022 по 30.06.2022 військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 , а починаючи з 01.07.2022, відповідно до рішення Міністра оборони України від 03.02.2022 № 248/1200, — на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_6 . Позивач вказує, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2024 № 282 його було виключено зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення з 09.09.2024. Водночас, до моменту виключення зі списків особового складу, відповідачем не було проведено повного розрахунку з позивачем за всіма видами забезпечення, зокрема фінансового. Зі слів позивача, 27.06.2025 він звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою про здійснення перерахунку грошового забезпечення за період з 20.01.2022 по 19.05.2023 та виплату належних сум (щомісячних основних і додаткових, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік (2481 грн — на 2022 рік, 2684 грн — на 2023 рік), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Позивач зазначає, що у відповіді військової частини НОМЕР_2 від 01.07.2025 № 760/15/21561 йому повідомлено про порядок фінансового забезпечення частини у відповідні періоди, а також про те, що розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 20.01.2022 по 19.05.2023 здійснювався із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». До зазначеної відповіді, за твердженням позивача, були додані довідка про нарахування грошового забезпечення, відомості про нараховане грошове забезпечення за 2022– 2024 роки, а також картки особового рахунку за 2022 та 2023 роки. Аналізуючи зміст наданої відповіді та доданих документів, позивач стверджує, що при обчисленні його грошового забезпечення (у тому числі щомісячних основних, додаткових та одноразових виплат) відповідач застосовував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762 грн), який множився на відповідні тарифні коефіцієнти, внаслідок чого посадовий оклад становив 9020 грн (1762 Ч 5,12), а оклад за військовим званням — 1480 грн (1762 Ч 0,84). Водночас позивач вважає, що належний розмір грошового забезпечення мав визначатися із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законами на відповідні роки, а саме: у 2022 році — 2481 грн (що дає посадовий оклад 12 700 грн та оклад за званням 2080 грн), у 2023 році — 2684 грн (що дає посадовий оклад 13 740 грн та оклад за званням 2250 грн). Позивач наголошує, що прожитковий мінімум, встановлений законами України про Державний бюджет на 2022 та 2023 роки, є більшим за той, який застосовувався відповідачем (визначений станом на 2018 рік), у зв`язку з чим, на його думку, нарахування та виплата грошового забезпечення за період з 20.01.2022 по 19.05.2023 здійснювалися у зменшеному розмірі. У зв`язку з викладеним, позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
20.08.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та вказав, що розрахунок грошового забезпечення позивача проведено у відповідності з вимогами п. 4 постанови Уряду №704, а сума нарахованих і виплачених позивачеві коштів за період служби багаторазово перевищила установлений законом мінімальний прожитковий мінімум, що свідчить про додержання відповідачем приписів статей 46, 48 Конституції України, статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Представник просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
20.08.2025 на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду представник відповідача скерував до суду засвідчений грошовий атестат військовослужбовця ОСОБА_1 .
02.09.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду скеровано відповідь на відзив. ОСОБА_1 вважає, що відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_2 є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не містить фактів, аргументів та доказів, що можуть стати підставою для відмови у задоволенні моєї позовної заяви.
24.09.2025 представник Військової частини НОМЕР_2 подав до суду письмові заперечення (на відповідь на відзив), із змісту яких вбачається, що останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Щодо позиції відповідача – Військової частини НОМЕР_4 .
05.05.2026 скеровано письмовий відзив, із змісту якого встановлено, що позовні вимоги необґрунтованими як по суті, так і за суб`єктним складом, оскільки може нести відповідальність лише в межах визначеного періоду, і навіть у цей період діяв правомірно та в межах наданих повноважень. Предметом спору є питання щодо наявності у позивача права на перерахунок і виплату грошового забезпечення виключно за період з 20.01.2022 по 30.06.2022, коли Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_4 . Військова частина НОМЕР_4 заперечує свою відповідальність за дії чи бездіяльність інших військових частин, зокрема НОМЕР_2 та НОМЕР_6 , а також за будь-які нарахування після 30.06.2022. Відповідач вказує, що не може здійснювати перерахунок грошового забезпечення за періоди, коли на нього не були покладені відповідні повноваження, а також не може бути зобов`язаний судом до вчинення дій, що не належать до його компетенції. Щодо спірного періоду відповідач зазначає, що діяв у межах повноважень, у спосіб і в порядку, визначених чинним законодавством, і не допускав протиправної бездіяльності. Окремо відповідач заперечує підхід позивача щодо автоматичного поновлення попередньої редакції пункту 4 Постанови №704 після набрання законної сили рішенням суду у справі №826/6453/18. На думку відповідача, таке твердження є помилковим, оскільки законодавство розмежовує поняття визнання акта протиправним, його скасування, втрату чинності та поновлення дії попередньої редакції. Військова частина НОМЕР_4 діяла виключно в межах своєї компетенції та не мала повноважень самостійно змінювати порядок обчислення посадових окладів і окладів за військовими званнями. Таким чином, відповідач стверджує, що застосовував порядок обчислення грошового забезпечення відповідно до чинних на той момент нормативних актів, зокрема Постанов №704, №103 та наказу Міністерства оборони України №260, і не мав правових підстав для його зміни.
Щодо позиції відповідача – Військової частини НОМЕР_6 .
У вказаний строк представник не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.
У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання відповідачем 21.04.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет.
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.
Будь-яких заяв від Військової частини НОМЕР_6 не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 у період з 20.01.2022 по 09.09.2024 проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 10 від 20.01.2022 та № 282 від 09.09.2024.
Судом також встановлено, що у період з 20.01.2022 по 30.06.2022 військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , а з 01.07.2022, відповідно до рішення Міністра оборони України від 03.02.2022 № 248/1200, — на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_6 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2024 № 282 позивача виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 09.09.2024.
27.06.2025 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення за період з 20.01.2022 по 19.05.2023 та виплати належних сум грошового забезпечення (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік у розмірі 2481 грн та на 2023 рік у розмірі 2684 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017.
Військовою частиною НОМЕР_2 надано відповідь від 01.07.2025 № 760/15/21561, у якій зазначено, що у період з 20.01.2022 по 30.06.2022 військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , а з 01.07.2022 — у військовій частині НОМЕР_6 , а також що розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням у період з 20.01.2022 по 19.05.2023 здійснювався шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт.
До зазначеної відповіді додано довідку військової частини НОМЕР_6 від 30.06.2025 № 1647/фес/1061 щодо нарахування грошового забезпечення та інших виплат за час проходження служби, відомості про нараховане грошове забезпечення за період 2022– 2024 років, а також картки особового рахунку військовослужбовця за періоди НОМЕР_8 та 01.2023– 12.2023.
Військовою частиною НОМЕР_6 (за в/ч НОМЕР_2 ) 09.09.2024 складено грошовий атестат на ім`я позивача, яким визначено склад і розміри грошового забезпечення, зокрема: посадовий оклад — 9 020,00 грн, оклад за військовим званням — 1 480,00 грн, надбавка за вислугу років — 5 250,00 грн, надбавка за особливості проходження служби (100%) — 15 750,00 грн, премія — 11 726,00 грн, надбавка за таємність — 1 804,00 грн. Одноразові додаткові види грошового забезпечення не виплачувалися, індексація виплачена у сумі 39 грн 06 коп., додаткова винагорода на період воєнного стану не нараховувалась. Позивача виключено зі списків особового складу з 09.09.2024 на підставі наказу № 282.
З відомостей про нарахування грошового забезпечення за 2022 рік встановлено, що позивачу щомісячно нараховувались оклад за військовим званням — 1 480,00 грн, посадовий оклад — 9 020,00 грн, надбавка за вислугу років — 5 250,00 грн, надбавка за особливості проходження служби — 15 750,00 грн, премія — 11 726,00 грн, надбавка за таємність — 1 804,00 грн, а також інші виплати. Загальна сума нарахованого грошового забезпечення становить 768 989,84 грн, з яких виплачено 575 454,99 грн після утримань.
З відомостей за 2023 рік встановлено, що структура грошового забезпечення залишалася аналогічною, при цьому премія у відповідні періоди становила 34 366,20 грн. Загальна сума нарахованого грошового забезпечення становить 1 249 369,25 грн, з яких виплачено 933 454,47 грн.
З відомостей за 2024 рік встановлено, що до вересня 2024 року позивачу нараховувалися аналогічні складові грошового забезпечення із відповідними змінами у вересні 2024 року. Загальна сума нарахованого грошового забезпечення становить 525 303,81 грн, з яких виплачено 428 565,56 грн.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2024 № 282 встановлено, що позивача звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення з 09.09.2024.
Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування, оцінка та висновки суду.
Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд зазначає, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 позивачу поновлено строк звернення до суду.
Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму встановленого на 01 січня відповідного календарного року.
Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо проведення розрахунку розміру грошового забезпечення без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про державний бюджет на відповідний рік у спірний період, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені та врегульовані Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин другої - четвертої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (у первинній редакції від 30.08.2017 року), ця постанова набирає чинності 01 січня 2018 року.
Пунктом 4 Постанови № 704 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також, додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Таким чином, Кабінетом Міністрів України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24.02.2018 року.
Пунктом 6 Постанови № 103 були внесені зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі до Постанови № 704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018 р.
Крім цьому, пунктом 6 Постанови № 103 внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, який викладено в наступній редакції:
Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
При цьому, суд зауважує, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови № 704 не вносилися.
Отже, згідно із пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, для складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за відповідною посадою, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, тоді як згідно з примітками до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено відсотковий показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Відтак, зміни до пункту 4 Постанови №704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29.01.2020 року не підлягають застосуванню.
За таких обставин, з 29.01.2020 року відновлена юридична дія пункту 4 постанови КМУ № 704 у первісній редакції, що передбачає визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Тобто, з 29.01.2020 року відновлена дія пункту 4 постанови КМУ № 704 у редакції, яка запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.
Разом з тим, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним та скасування пункту 6 Постанови № 103 не впливає на застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
01.01.2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року № 1774-VIII, пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Суд звертає увагу, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ та пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.
Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд приходить до висновку, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу не проводиться із використанням величини мінімальної заробітної плати.
Таким чином, відповідно до пункту 4 Постанови № 704, починаючи з 29.01.2020 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- станом на 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762,00 грн. (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 р. № 2246-VIII Про Державний бюджет України на 2018 рік);
- станом на 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102,00 грн. (стаття 7 Закону України від 14.11.2019 р. № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік);
- станом на 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270,00 грн. (стаття 7 Закону України від 15.12.2020 р. № 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік);
- станом на 01 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481,00 грн. (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 р. № 1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік) ;
- станом на 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684,00 грн. (стаття 7 Закону України від 03.11.2022 р. № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік).
За таких обставин, суд зазначає, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами № 294-IX, № 1082-IX, № 1928-IX, № 2710-IX у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 року у справі № 440/60 та у постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21.
З огляду на викладене, право позивача на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з роміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, збільшенням розміру грошового забезпечення на підставі пункту 4 постанови КМУ №704.
Тому, доводи сторони відповідача про те, що не відбулось збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а відтак про відсутність підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення, безпідставні та не враховуються судом.
Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги (п. 3 розділу I Наказу № 260).
Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України (п. 4 розділу XVI Наказу № 260).
Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби (п. 1 розділу I Наказу № 260).
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби (п. 2 розділу XVI Наказу № 260).
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення (п. 1 розділу XXIII Наказу № 260).
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (абз. 1 п. 6 розділу XXIII Наказу № 260).
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (п. 1 розділу XXIV Наказу № 260).
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (абз.1 п. 7 розділу XXIV Наказу № 260).
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (абз.3 п. 7 розділу XXIV Наказу № 260).
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (п. 9 розділу XXIV Наказу № 260).
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення (п. 5 розділу XXXI Наказу № 260)
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (п. 1 розділу XXXII Наказу № 260).
Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою (абзаци 1-2 п. 1 розділу XXXII Наказу № 260).
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що у спірний період відповідач здійснював нарахування грошового забезпечення позивача із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року, що не відповідало вимогам чинного законодавства.
Унаслідок такого підходу позивачу було неправомірно зменшено розмір грошового забезпечення, зокрема посадового окладу та пов`язаних із ним щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також премії.
Унаслідок такого підходу позивачу було неправомірно зменшено розмір грошового забезпечення, зокрема посадового окладу та пов`язаних із ним щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також премії.
Відповідно в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Водночас, вирішуючи питання щодо періоду, за який підлягає здійсненню перерахунок грошового забезпечення, суд виходить з такого.
ОСОБА_1 подав письмову заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 20.01.2022 р. по 09.09.2024 р.
Разом з цим, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 встановлено, що розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб визначаються виходячи з фіксованого розміру 1762 гривні та розраховуються шляхом множення цього показника на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14.
Суд враховує, що постанова Кабінету Міністрів України № 481 від 12 травня 2023 року «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» набрала чинності 20 травня 2023 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі №320/29450/24 визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними.
Визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Пунктом 2 Постанови № 481 встановлено: «Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:
4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..»
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України – залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі №320/29450/24 – без змін.
Враховуючи, що з 20 травня 2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 481, якою змінено порядок визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями та встановлено їх обчислення виходячи з фіксованого розміру 1762 гривні, суд зазначає, що у спірний період після цієї дати правовідносини сторін регулювалися зазначеною нормою.
При цьому, незважаючи на подальше визнання пункту 2 постанови № 481 протиправним та нечинним, на час виникнення та реалізації спірних правовідносин він був чинним та підлягав застосуванню суб`єктом владних повноважень.
Отже, до вказаної дати (18.06.2025) Постанова КМУ № 481 була частиною чинного законодавства, мала презумпцію правомірності та була обов`язковою до виконання суб`єктами владних повноважень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення у періоди: з 20.01.2022 по 19.05.2023.
При цьому, судом встановлено, що під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 у період з 20.01.2022 по 30.06.2022 військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 та в подальшому з 01.07.2022, відповідно до рішення Міністра оборони України від 03.02.2022 № 248/1200, військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_6 .
Згідно з абзацами другим-четвертим пункту 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військовий частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 №104), військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).
У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника бюджетних коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).
Згідно з положеннями абзаців 4 і 6 пункту 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України № 280 від 22.05.2017, в редакції наказу Міністерства оборони України № 44 від 14.02.2020 (далі - Правил), командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.
Таким чином, при виплаті грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини, яка зарахована на фінансове забезпечення іншої військової частини (фінансового органу), обов`язок із своєчасного нарахування та виплати грошового забезпечення, у тому з оформлення, підписання та подання усіх документів (грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям) покладається одночасно, в межах компетенції кожної, на військову частину, у штаті якої знаходиться військовослужбовець, так і на військову частину, на фінансуванні якої знаходиться остання.
Враховуючи викладене, суд з метою поновлення порушених прав позивача вважає за необхідне:
– зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача (з урахуванням усіх складових, зокрема посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавок та щомісячної премії) за період з 20.01.2022 по 30.06.2022;
– зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 здійснити аналогічний перерахунок і виплату ОСОБА_1 за період з 01.07.2022 по 19.05.2023.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведе, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9, 12, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". 
Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
-Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 20.01.2022 по 30.06.2022 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
-Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 20.01.2022 по 30.06.2022, у тому числі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та щомісячної премії, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які були виплачені у цей період, обчисливши їх виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками до постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум.
-Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_6 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 01.07.2022 по 19.05.2023 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
-Зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.07.2022 по 19.05.2023, включаючи всі основні та додаткові його складові, а також одноразові виплати (зокрема допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, підйомну допомогу), обчислені виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, на тарифні коефіцієнти згідно з додатками до постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.