ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2848/25	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/431/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
з участю секретаря — Гичко К.С.,
представника відповідачів - адвоката Іванько О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №601/2848/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року, ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст якого складено 14 січня 2026 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (далі – позивач, апелянт) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі – Відповідач-1), ТОВ «ПрофАгроТрейд» (далі – Відповідач-2) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди в нового орендаря, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки та стягнення судових витрат.
В обґрунтування позовних посилається на те, що 04.04.2013 СТОВ «Агро-Лан» уклало з ОСОБА_3 договір оренди землі № б/н, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 0.2208 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0807, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).
Додатковою угодою від 06.08.2018 до Договору (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону Орендаря замінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а також змінено строк оренди на сім років з дати угоди (до 06.08.2025).
01.03.2023 (номер відомостей про речове право: 49413312) згідно Відомостей з державного реєстру речових прав (ДРРП), зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку спадкоємця ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з ДРРП про право оренди вказаної земельної ділянки проведено державну реєстрацію іншого речового права (оренди) позивача (номер запису 9008894 від 12.03.2015).
Вказував, що згідно з вказаним вище договором, після закінчення його строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар до закінчення строку дії цього договору повинен повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслало ОСОБА_2 лист-повідомлення № 2746 від 22.04.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі, який Відповідач-1 отримав 13.05.2025. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист ОСОБА_2 не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк.
Однак, як вказувало ТОВ «Західна агровиробнича компанія», ОСОБА_2 уклав договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ТОВ «ПрофАгроТрейд». З урахуванням того, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, вважає, що воно має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.01.2026 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Зокрема зазначає, що відповідно до частин другої, п`ятої статті 33 «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Таким чином, вказує, що ст.33 Закону України «Про оренду землі» визначає єдиний можливий алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
Стверджує, що подані Відповідачем-1 листи не можуть вважатися належними та обґрунтованими доказами відмови від поновлення договору, оскільки вони не відповідають вимогам ст.33 Закону України «Про оренду землі» та ґрунтуються на помилкових твердженнях. Орендарем було дотримано всі передбачені законом умови для реалізації переважного права: направлено лист-повідомлення №2774 від 22.04.2025, додано два оригінальні примірники додаткової угоди, що відповідає вимогам ч.2 ст.33 Закону, а також здійснено повідомлення у встановлений строк.
Натомість, як зазначає апелянт, у листах містяться лише загальні фрази про «невлаштовуючі умови», без конкретизації, які саме умови є неприйнятними, чому вони не відповідають вимогам закону або чому орендодавець не запропонував власні варіанти змін. Закон прямо передбачає, що у разі незгоди з умовами орендодавець повинен узгоджувати істотні умови з орендарем, а не просто заявляти про відмову без наведення обґрунтувань.
Вказує, що орендодавець не запропонував жодної альтернативної редакції умов, не висловив конкретних зауважень до надісланого проєкту, не ініціював переговорів, чим порушив вимоги ст.33 Закону. Вказує, що Відповідач-1 міг запропонувати свої умови, але не зробив цього. Вважає, що відсутність будь-яких конкретних пропозицій з боку орендодавця свідчить про те, що його листи не спрямовані на реальне узгодження умов, а лише для відмови.
Апелянт звертає увагу на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23.11.2023 року у справі № 906/1314/21, а саме: «Оскільки позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, останній може вважатись таким, що набув право «правомірного очікування», натомість орендодавець знехтував своїм обов`язком добросовісно провести переговори, не пропонуючи жодних умов орендарю, господарський суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди у редакції, викладеній у резолютивній частині постанови (п.6.40).
Такий висновок апеляційного суду відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справах №313/350/16-ц, №159/5756/18, №903/1030/19, №594/376/17-ц щодо розгляду справ за позовами орендарів про поновлення договорів оренди земельних ділянок, та правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5179/20, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №3190/34/17 щодо застосування принципу добросовісності при розгляді судами справ (п.6.41). При цьому Верховний Суд виходить з того, що вказівка на проект правочину щодо продовження орендних правовідносин як на додаткову угоду чи на додатковий договір не впливає на суть наявного волевиявлення орендаря на продовження орендних правовідносин (п.6.42)».
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів - адвокат Іванько О.С. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Зокрема зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що Відповідач-1 знехтував обов`язком добросовісно провести переговори, не відповідають дійсності, оскільки Відповідач-1 повідомив, що відмовляється від пропозиції, викладеної орендарем щодо продовження дії договору оренди землі на тих же умовах (через низький розмір орендної плати). Натомість позивач, отримавши вказану відповідь, не звернувся до Відповідача-1 і не запропонував кращі умови договору, хоча б вищий розмір орендної плати.
Стверджує, що ОСОБА_2 належним чином дотримався норм законодавства та добросовісно надав свою відповідь на пропозицію позивача, в той час, як останній не вчинив подальших активних дій для проведення переговорів.
Звертає увагу суду на висновки, викладені Верховним Судом постановах від 21.03.2024 у справі №604/423/23, від 08.03.2024 у справі № 604/425/23, від 08.05.2024 у справі №604/483/23, а також від 19.12.2024 у справі №604/424/23, де визначено, що листи орендодавця є достатнім підтвердженням його відмови від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк.
У постановах Верховного Суду від 28.05.2024 у справі № 604/648/23, від 08.03.2024 у справі №604/425/23, від 08.05.2024 у справі №604/483/23 визначено, що на укладення додаткової угоди необхідна згода сторін, про що йдеться у частині 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Вважає, що суд першої інстанції, дослідивши чинну судову практику, правильно встановив, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження ним на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі, а також те, що після закінчення строку дії договору оренди між ТОВ «Західна агровиробнича компанія», як орендарем, і ОСОБА_2 , як орендодавцем, не було досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди, а тому орендодавець скористався своїм правом, передбаченим законом, на відмову від продовження правовідносин, у зв`язку з чим переважне право первинного орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки не може вважатися порушеним.
В судовому засіданні представник відповідачів просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Інші сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи чи її слухання у їх відсутності до суду апеляційної інстанції не надходили.
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності інших сторін по справі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
В судовому засіданні встановлено наступні обставини.
04.04.2013 між ОСОБА_3 , як орендодавцем, та СТОВ «Агро-Лан», як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Катеринівської сільської ради, площею 0.2208 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0807.
06.08.2018 між ОСОБА_3 , як орендодавцем, СТОВ «Агро-Лан», як орендарем, та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», як новим орендарем, було укладено додаткову угоду (про зміну сторони та внесення змін до договору оренди від 04.04.2013), відповідно до умов якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в Договорі оренди.
Пунктом 4.1 сторони домовилися внести зміни в п.8 Договору оренди землі та викласти його в наступній редакції: «договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».
З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.03.2023 вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0.2208 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер – 6123482900:01:001:0807.
З витягу з Державного реєстру речових прав №324473622 від 01.03.2023 вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0.2208 га кадастровий номер 6123482900:01:001:0807 зареєстровано за ОСОБА_2 .
05.08.2025 між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ТОВ «ПрофАгроТрейд», як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Катеринівської сільської ради, площею 0.2208 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0807. Договір укладено на 7 років з дати його підписання та державної реєстрації.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право оренди земельної ділянки площею 0.2208 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0807, на підставі вказаного вище договору оренди землі було зареєстровано 08.08.2025, номер запису про інше речове право: 61095738, за ТОВ «ПрофАгроТрейд».
ТОВ «Західна агровиробнича компанія» за №2746 від 22.04.2025 направило Відповідачу-1 лист-повідомлення «Про намір продовжити дію Договору оренди земельної ділянки №б/н від 06.08.2018», згідно якого позивач повідомив про намір поновити дію Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2018 (земельна ділянка площею 0.2208 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0807, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області), право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 49413359. Просить підписати додаткові угоди на поновлення дії Договору оренди земельної ділянки №б/н від 06.08.2018 та направити один екземпляр.
Вказаний лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди було відправлено Відповідачу-1 08.05.2025, що підтверджується копією опису вкладення листа та трекінгом №0505295811328.
10.06.2025 ОСОБА_2 надіслав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заяву про те, що повідомляє про свій намір не продовжувати строк дії договору оренди землі, який закінчується 06.08.2025, оскільки його, як орендодавця, не влаштовують істотні умови Договору, які вони пропонують. Просить на протязі 3-х днів після закінчення терміну дії договору повернути йому земельну ділянку та надіслати Акт прийому-передачі земельної ділянки.
14.06.2025 позивач отримав зазначену заяву, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
12.06.2025 ОСОБА_2 надіслав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення, згідно якого повторно повідомив про те, що ним прийнято рішення, яким він відмовляється від пропозиції, викладеної орендарем ТОВ «Західна агровиробнича компанія».
16.06.2025 позивач отримав лист-повідомлення, що підтверджується копією опису вкладення листа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
06.08.2025 строк договору оренди землі між ОСОБА_2 та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» закінчився.
11.08.2025 між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «ПрофАгроТрейд» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Катеринівської сільської ради, площею 0.57 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0898.
Згідно платіжних інструкцій ТОВ «Західна агровиробнича компанія» здійснювало орендну плату ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що переважне право ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутнє волевиявлення орендодавця на укладення договору оренди землі, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.
Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі №567/3/22 (провадження №61-5252сво23)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: 
- необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); 
- зловживання матеріальними правами; 
- обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; 
- сплив позовної давності 
(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 у справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
У частині четвертій статті 124 ЗК передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України «Про оренду землі».
Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення (абзац 4 Розділу IX перехідні положення Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина шоста статті 33 цього Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з частинами восьмою-дев`ятою статті 33 цього Закону додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палата Верховного Суду 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) зроблено висновок, що:
«статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.
Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Близький за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21.11.2018 у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: 
- орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; 
- до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; 
- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; 
- орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди».
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно п.4.1 додаткової угоди від 06.08.2018 орендар повинен не пізніше, ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Останнім днем строку направлення вказаного листа-повідомлення було 06.05.2025, тобто за 3 місяці до закінчення строку дії договору. Позивачем лист-повідомлення №2850 від 22.04.2025 відправлений 08.05.2025.
В свою чергу ОСОБА_2 завчасно, а саме 10.06.2025, надіслав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заяву, якою повідомив, що він заперечує в поновленні договору оренди, яку позивач отримав 14.06.2025.
Крім того, Відповідач-1 повторно після отримання листа-повідомлення позивача з дотриманням встановленої процедури, 12.06.2025 надіслав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення, згідно якого він знову заперечив в продовженні договору оренди та відмовився від пропозиції орендаря.
Дане повідомлення із запереченнями позивач отримав 16.06.2025.
З огляду на наведене вище, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що Відповідач-1 порушив норми законодавства щодо належного повідомлення позивача про відсутність наміру продовжувати дію договорів оренди.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що подані Відповідачем-1 листи не можуть вважатися належними та обґрунтованими доказами відмови від поновлення договору, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі», то колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалось вище, ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення.
Разом з тим, ЗУ «Про оренду землі» не визначено зміст та форму такого повідомлення, а тому він складається у довільній формі, але з його змісту орендар повинен однозначно зрозуміти позицію орендодавця.
Згідно зі змістом направлених позивачу орендодавцем повідомлень, ОСОБА_2 вказував на те, що його не влаштовують істотні умови Договору, які пропонує позивач, а також те, що інші орендарі, які провадять господарську діяльність на території сіл Рибча, Катеринівка, Іванківці пропонують значно кращі умови щодо орендної плати, терміни її виплати, соціальну допомогу тощо.
На думку колегії суддів, зміст вказаних повідомлень беззаперечно свідчить не лише про небажання продовжувати оренду землі з позивачем, а й безпосередньо про причини, внаслідок наявності інших, більш кращих для орендодавця пропозицій.
Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що отримавши вказані повідомлення, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» запропонувала Відповідачу-1 інші, сприятливіші для орендодавця умови оренди землі.
З огляду на наведене вище, під час апеляційного розгляду не встановлено порушення переважного права ТОВ «Західна агровиробнича компанія», оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини оренди землі з позивачем, в тому числі з підстав, викладених у повідомленнях, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
У своїх постановах від 28.05.2024, справа №604/648/23, та від 28.09.2020 року, справа № 272/440/18, Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року, а апеляційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» — без задоволення.
Керуючись ст.ст.374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» - залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 07 травня 2026 року.

Головуючий 
Судді